ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року	Львів	Справа № 380/7057/25 пров. № А/857/11045/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,
суддів : Носа С.П., Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року (ухвалене головуючою-суддею Клименко О.М. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Львові) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі – в/ч НОМЕР_1 , відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення в/ч НОМЕР_1 №08/18860/25 від 28.02.2025 щодо не звільнення його з військової служби та зобов`язати відповідача прийняти рішення про звільнення його з військової служби на підставі абз.12 п.3 ч.12 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992 (далі - Закон №2232-ХІІ), зокрема, через необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від и позовні вимоги були задоволені частково. Визнано протиправною відмову в/ч НОМЕР_1 , оформлену листом №08/18860/25-Вн від 28.02.2025 «Про розгляд рапорту щодо звільнення», у звільненні ОСОБА_1 з військової служби на підставі п.п.«г» п.2 ч.4, абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону №2232-ХІІ та зобов`язано відповідача повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 №04.4/13880/25-Вн від 11.02.2025 про звільнення з військової служби з урахуванням того, що ОСОБА_1 має право на звільнення з військової служби на підставі п.п.«г» п.2 ч.4, абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону №2232-ХІІ та прийняти рішення відповідно до цього Закону, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та ухвалити постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що дослідивши надані позивачем до рапорту про звільнення з військової служби документи в їх сукупності, відповідач дійшов правомірного висновку, що позивач при зверненні з рапортом про звільнення з військової служби не довів належними та допустимими доказами тієї обставини, що його мати – ОСОБА_2 (як особа з інвалідністю ІІ групи, яка потребує постійного стороннього догляду) немає інших, крім позивача, членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, які могли б здійснювати постійний догляд за ним, або ж що такі інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Позивач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.
Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
З матеріалів справи видно, що позивач проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 за призовом під час мобілізації.
11.02.2025 позивач засобами поштового зв`язку звернувся до в/ч НОМЕР_1 з рапортом №04.4/13880/25-Вн про звільнення з військової служби за сімейними обставинами, а саме : у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за своєю матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи, за відсутності інших осіб, які можуть такий догляд здійснювати (п.п.«г» п.2 ч.4, абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону №2232-ХІІ).
До рапорту позивач додав наступні документи (зазначені в описі вкладення до поштового відправлення), а саме : копії паспорта та РНОКПП ОСОБА_1 (нотаріально засвідчені); копію свідоцтва про народження серії V-СГ ОСОБА_1 (нотаріально засвідчена); копії паспорта та РНОКПП ОСОБА_2 (нотаріально засвідчені); копію свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 (нотаріально засвідчену); копію довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААД №018982 ОСОБА_2 (нотаріально засвідчену); копію медичного висновку ЛКК №108 від 06.12.2024 ОСОБА_2 (нотаріально засвідчену); копію медичного висновку №108 форми №080-4/о від 06.12.2024; акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати догляд (утримання), виданий ІНФОРМАЦІЯ_1 (оригінал); витяг з реєстру територіальної громади №2024/014967805; витяг з реєстру територіальної громади №2024/015011910; акт обстеження матеріально-побутових умов фактичного місця проживання особи №271 від 16.12.2024 (оригінал); довідку про склад сім`ї №558 від 16.12.2024 (оригінал).
Листом №08/18860/25-Вн від 28.02.2025 «Про розгляд рапорту щодо звільнення» відповідач повідомив, що керівництву НОМЕР_3 прикордонного загону недостатньо наданих електронних копій документів для прийняття рішення про звільнення з військової служби сержанта ОСОБА_1 через сімейні обставини відповідно до ч.4, 12 ст.26 Закону №2232-ХІІ з огляду на таке : «(…) проведено аналіз пред`явлених військовослужбовцем електронних копій документів, які були долучені додатком до рапорту про звільнення. За результатами аналізу встановлено, що не в повному обсязі надані форми та бланки, які підтверджують необхідності отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, а саме : висновок та показники, які видаються уповноваженим органом за результатами комплексного визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, які затверджені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №859 від 23.09.2020 «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі»; акт проведення обстеження сім`ї, який затверджений наказом Міністерства соціальної політики України №37 від 29.01.2021 «Про затвердження форм документів, необхідних для призначення компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі».
Разом з тим, не в повному обсязі висвітлена інформація стосовно членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення, які відповідно до закону зобов`язані утримувати та доглядати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто стосовно її членів сім`ї - синів та доньок. Вказана інформація повинна бути надана в будь-якому випадку та підтверджена документами, виданими уповноваженими органами у разі наявності (або відсутності) таких осіб, а за наявності таких осіб, всі наявні особи повинні підтвердити (або спростувати), що самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, як це визначено абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону №2232-ХІІ (…)».
Вважаючи відмову відповідача протиправною, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з даним позовом.
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що наявними у матеріалах справи документами, які також були додані до рапорту від 11.02.2025 про звільнення з військової служби, підтверджується необхідність здійснення постійного догляду за хворою матір`ю позивача – ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи, а також відсутність у неї інших членів сім`ї першого чи другого ступенів споріднення, які б могли такий догляд здійснювати. Щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби суд зазначив, що прийняття рішення за наслідками розгляду рапорту позивача належить до виключної компетенції відповідача та виходять за межі повноважень адміністративного суду під час вирішення цього публічно-правового спору.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.
Згідно ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується, а тому суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки спірним правовідносинам у цій частині та не вбачає підстав для застосування положень частини другої цієї статті.
Підстави та порядок звільнення з військової служби передбачені ст.26 Закону №2232-XII, а у ч.4 цієї статті наведені підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, зокрема, під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану) (п.1), під час воєнного стану (п.2).
У зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України “Про правовий режим воєнного стану” Указом Президента України №64/202 від 24.02.2022 в Україні було введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб.
У подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався та на момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні триває.
Відповідно до п.п.“г” п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232-ХІІ, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) : у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років; у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність; у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я; у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністючи II групи; у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною; у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю групи; у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд (абз.8 п.п.“г” п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232-ХІІ, який стосується спірних правовідносин); військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю; військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку; один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років; військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років; перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років. 
Згідно ч.7 ст.26 Закону №2232-XII, звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 було затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення №1153/2008). 
Відповідно до п.6, 7 Положення №1153/2008, початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено №2232-ХІІ. Військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.
Згідно п.12 Положення №1153/2008, встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Продовження дії контрактів із військовослужбовцями, які звільняються, у випадках, визначених законодавством, затвердження військовослужбовців на посади за мобілізаційним планом, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, призупинення військової служби або звільнення з військової служби осіб, які проходять строкову військову службу, оформлюється письмовими наказами по стройовій частині. Також наказами по стройовій частині в особливий період оформлюється продовження військової служби та дії контракту понад встановлені строки до термінів, визначених частиною дев`ятою статті 23 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”.
Порядок підготовки та видання наказів з питань проходження військової служби встановлюється Міністерством оборони України.
Звільнення військовослужбовців з військової служби під час дії особливого періоду регламентовано п.225 цього Положення, п.п.2 якого передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” : у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них; у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них. Стосовно порядку звільнення, п.233 Положення №1153/2008 передбачає, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються : підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин (абз.3 п.241 Положення №1153/2008).
Пунктом 242 Положення №1153/2008 визначено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання.
Пунктами 12.1, 12.11 розділу XII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за №438/16454, передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення. До керівників органів військового управління Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, які в особливий період мають право звільнення військовослужбовців з військової служби, належать посадові особи, які під час особливого періоду мають право призначення на посади осіб офіцерського складу.
Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції.
Відповідно до п.14.10 розділу XIV цієї Інструкції, звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.
Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.
Колегія суддів зазначає, що позивачем при поданні рапорту про звільнення з військової служби, була дотримана процедура подання ним відповідного рапорту та необхідних документів на підтвердження того факту, що він має право бути звільненим з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за його матір`ю з наявною у неї інвалідністю ІІ групи, що передбачено п.п.“г” п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232-ХІІ.
Судом встановлено, що необхідність здійснення постійного догляду позивачем його матері підтверджена довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААД № 018982 про те, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок загального захворювання.
Відповідно до медичного висновку №108 засідання ЛКК №64 від 06.12.2024, виданого КНП «ЦПМСД» Мостиської міської ради Львівської області 06.12.2024, ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду.
Також у матеріалах справи наявний висновок №108 про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися та потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, форма первинної облікової документації №080-4/о від 060.12.2024, виданий КНП «ЦПМСД» Мостиської міської ради Львівської області на ім`я ОСОБА_2 .
Крім того, як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 розлучена, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 22.11.2024.
Відповідно до довідки виконавчого комітету Мостиської міської ради Львівської області №558 від 16.12.2024 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, до складу сім`ї/зареєстрованих за адресою : АДРЕСА_1 входять : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 – заявник; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 – дружина; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 – дочка; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 – батько; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 – мати.
Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи, складеного виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області №558 від 16.12.2024, до зареєстрованих осіб за адресою : АДРЕСА_1 входять: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 – заявник; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 – дружина; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 – дочка; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 – батько; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 – мати.
При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до акту обстеження сімейного стану військовослужбовця ОСОБА_1 , затвердженого начальником ІНФОРМАЦІЯ_8 , обстеження проведено за адресою : АДРЕСА_1 ; установлено : відсутність інших осіб, крім військовослужбовця ОСОБА_1 , який є членом сім`ї першого ступеня спорідненості, що можуть здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 .
Таким чином, зауваження відповідача щодо неповного висвітлення позивачем інформації стосовно членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення, які відповідно до закону зобов`язані утримувати та доглядати за матір`ю позивача ОСОБА_2 є необґрунтованими.
Жодних доказів, які б підтверджували наявність у ОСОБА_2 членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення, які можуть здійснювати за нею догляд, відповідачем не надано.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність інших, крім позивача, осіб, які б могли здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 .
При цьому, суд вірно врахував вищевказані документи, які є затвердженими медичними документами та видаються закладами охорони здоров`я усіх рівнів надання медичної допомоги.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що наявними в матеріалах даної судової справи доказами підтверджується необхідність постійного стороннього догляду за ОСОБА_2 , як особою з ІІ групою інвалідності, а також те, що позивач є єдиною особою, хто може здійснити такий догляд.
Більше того колегія суддів зазначає, що позивачем при поданні рапорту про звільнення з військової служби, була дотримана процедура його подання та подання необхідних документів на підтвердження того факту, що він має право бути звільненим з військової служби.
Надаючи оцінку наявності правових підстав для зобов`язання відповідача вчинити певні дії, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що належним способом судового захисту прав та інтересів позивача буде зобов`язання в/ч повторно розглянути рапорт позивача про звільнення з військової служби на підставі п.п. “г” п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232-ХІІ та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.
У контексті цієї справи колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що загальноприйнято вважати, що принцип тлумачення закону на користь особи є однією з основних засад правової системи, яка вказує, що суди повинні намагатися тлумачити закони та його норми в такий спосіб, щоб максимально захищати права та інтереси фізичної особи.
Цей принцип також часто відомий як "in dubio pro persona" або "in dubio pro homine" (латинською мовою), що означає "у вагомих сумнівах - на користь людини".
Важливо також відзначити, що принцип тлумачення закону на користь особи не означає безумовне ігнорування закону, але вказує на те, що в сумнівних ситуаціях суди повинні намагатися вибрати інтерпретацію, яка максимально захищає права та інтереси саме фізичної особи.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 10.01.1024 по справі №240/4894/23.
З цього приводу колегія суддів зазначає, що приведену у п.п.“г” п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232-ХІІ умову, як відсутність інших осіб, які можуть здійснювати догляд, задля досягнення результату у вигляді звільнення з військової служби, можна розтлумачити таким чином, що це не означає лише фізичної відсутності інших осіб, які можуть здійснювати догляд, а також відсутність об`єктивної можливості здійснювати такий догляд, оскільки в протилежному випадку, особа, яка потребує догляду, буде позабавлена опіки з боку близької особи, тобто, не буде досягнута мета, на яку має законні очікування така особа.
Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обгрунтованість позовних вимог.
Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення. 
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.1 ч.6 ст.12 КАС України, дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.
Керуючись ст.ст.12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року по справі №380/7257/25 - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	С. П. Нос 	
 	 	С. М. Шевчук