Єдиний унікальний номер 205/18161/25
Номер провадження2/205/137/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2026 року Новокодацький районний суд міста Дніпра в складі: 
головуючого судді - Терещенко Т.П., 
за участю секретаря судового засідання – Данчула К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Вольф Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, 
В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що їй стало відомо про виконавчий напис № 2337 від 16 липня 2019 року, що видав приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. про стягнення з неї на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованість в загальному розмірі 25 283,50 грн. На підставі вчиненого виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. було відкрито виконавче провадження № 59735433 з примусового виконання. Вважає, що нотаріус не мав законних підстав для вчинення виконавчого напису, у зв`язку з тим, що відповідачем не надано документів, які б підтверджували безспірність заявленої до стягнення суми заборгованості. Більш того, законом не передбачено можливості вчинення виконавчого напису нотаріусом на кредитному договорі, укладеному в простій письмовій формі. Вчинення виконавчого напису суперечить приписам ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому вважає, що виконавчий напис № 2337 від 16 липня 2019 року, який виданий приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із чим просила визнати виконавчий напис № 2337 від 16 липня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. таким, що не підлягає виконанню.
05 грудня 2025 року ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 26 березня 2026 року задоволено клопотання позивача та замінено відповідача ТОВ «Росвен Інвест Україна» на його правонаступника – ТОВ «Свеа Фінанс». 
Позивач надала суду заяву, в якій просила позов задовольнити у повному обсязі та розглядати справу за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача та треті особи у судове засідання не з`явилися, на підставі ст. 128 ЦПК України повідомлялися належним чином про день, час та місце розгляду справи, однак на цей час представник відповідача заперечень проти позову суду не представив, треті особи також не надали своїх пояснень у справі, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення.
21 квітня 2026 року ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра було вирішено питання про заочний розгляд справи.
За таких обставин, суд розглянув справу у відсутності учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст.280 ЦПК України, оскільки представник відповідача належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав. При цьому, позивач не заперечувала щодо прийняття заочного рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази та виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
З матеріалів справи вбачається, що 16 липня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинений виконавчий напис № 2337 про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ « Росвен Інвест Україна» заборгованість за кредитним договором № 001-03561-060913 від 06 вересня 2013 року, який було укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Росвен Інвест Україна», на загальну суму у розмірі 24 783,50 грн. 
Судом встановлено, що 07 серпня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Вольф Т.Л. було відкрито виконавче провадження № 59735433 про примусове виконання виконавчого напису № 2337, виданого 16 липня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. про звернення стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» на загальну суму у розмірі 25 283,50 грн. 
Також відповідно до коду ЄДРПОУ 37616221 судом встановлено, що 25 березня 2024 року рішенням Свеа Економі Кіпр Лімітед (єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Україна») було змінено назву Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс».
Згідно з ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом.
Пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.
Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. В пункті 1 даної Постанови визначено, що нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) нотаріально посвідчені угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань.
Відповідно до п. п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною.
Отже, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису.
З урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що зазначено в правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі № 6-887цс17 від 05 липня 2017 року.
Водночас, відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, суд обмежений у можливостях перевірки доказів, окрім тих, що подані сторонами у справі, інакше це буде порушенням принципу диспозитивної цивільного судочинства.
При вирішенні цього спору суд виходитиме з позиції достатності доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, як це передбачено ст. 80 ЦПК України.
Отже, ні нотаріусом, ні відповідачем не надано суду документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, а сам по собі факт існування виконавчого напису не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача.
Таким чином, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі; чи повідомлявся позивач про наявність такої заборгованості (направлення вимоги про усунення порушень).
За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що заборгованість позивача перед ТОВ «Росвен Інвест Україна» на час винесення оскаржуваного виконавчого напису була безспірною.
Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та не чинною.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін.
Отже, на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом 16 липня 2019 року п. 1 і п. 2 змін до постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були визнані судом (справа № 826/20084/14, № К/800/6492/17, № К/800/7651/17) не чинними. Отже нотаріус не мав законних повноважень вчинювати виконавчий напис.
Суд вважає можливим захистити право позивача шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки обраний позивачем спосіб захисту її інтересів ґрунтується на законі, та заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви у сумі 1 211,20 грн. 
Керуючись ст. 88 Закону України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, ст. ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 81, 89, 109, 259, 263-265, 268, 273, 280, 282, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню – задовольнити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 16 липня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем, який зареєстрований у реєстрі за № 2337, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» заборгованості у розмірі 25 283,50 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (код ЄДРПОУ 37616221) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) понесені та документально підтверджені судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 1 211,20 грн. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Сторони:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», код ЄДРПОУ 37616221, місце знаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8.
Третя особа - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, місце знаходження: 07400, Київська область, м.Бровари, вул. Грушевського, буд. 15, прим. 6.
Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяна Леонідівна, місце знаходження: 02094, м. Київ, вул. Златоустівська, буд. 55, оф. 61, 62.

Суддя: Т.П. Терещенко