Справа № 346/6676/25 
Провадження № 22-ц/4808/516/26 
Головуючий у 1 інстанції Васильковський В. В. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої   Томин О.О.,
суддів:   Мальцевої Є.Є., Пнівчук О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Мотальової-Кравець Валерії Юріївни на рішення Коломийського міськрайонного суду від 26 січня 2026 року, ухвалене в складі судді Васильковського В.В. в м. Коломиї, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2025 року ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 25.06.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір (оферти) № 25.06.2025-100002539 (Надалі - Договір).
Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 18 000 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 25.06.2025, на строк, вказаний в заявці.
Згідно умов Договору заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився під час укладення кредитного договору.
Відповідно до умов Кредитного договору № 25.06.2025-100002539 від 25.06.2025 позичальнику надається кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту - 25/06/2025; сума кредиту: 18 000 грн 00 коп.; строк, на який надається кредит - 140 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту - 11.11.2025; продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування та строку виплати кредиту передбачена. Позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та строку виплати кредиту, установлених договором, на підставі поданого до кредитодавця звернення із зазначеною датою в паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит (надалі – «процентна ставка»). Розмір-процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням кредиту (надалі – «комісія», економічна сутність - плата за надання кредиту) - 15% від суми кредиту та дорівнює 2 700 грн 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту.
28.06.2025 між кредитодавцем та позичальником укладено Додатковий договір, за яким сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою позичальника збільшити суму кредиту, в зв`язку з чим внести наступні зміни до Договору: сума кредиту з дати укладення даного Додаткового договору становить 20 800 грн 00 коп., яка складається з усіх траншів (частин суми кредиту), зазначених в Договорі (1-й транш) та в укладених сторонами Додаткових договорах (чергові транші). За даним Додатковим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальнику 2-й транш у розмірі 2 800 грн 00 коп.; дата надання/видачі кредиту (2-го траншу) – 28.06.2025. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту (2-го траншу): перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5375-41ХХ-ХХХХ-1120. Днем надання кредиту (2-го траншу) вважається списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця. Реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів: 5375-41ХХ-ХХХХ-1120. Строк, на який надається кредит (а саме 2-й транш) - 137 днів з дати його надання. Сторони домовились, що позичальник відповідно до даного Додаткового договору зобов`язаний сплатити Комісію, пов`язану з наданням 2-го траншу (частини суми кредиту) (надалі – «комісія за надання», «комісія»; економічна сутність - плата за надання кредиту) - 15% від суми 2-го траншу (частини суми кредиту), що дорівнює 420 грн 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми 2-го траншу (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитодавцем та обліковується в день видачі траншу, сплачується згідно Графіку платежів.
21.07.2025 між кредитодавцем та позичальником укладено Додатковий договір, за яким сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою позичальника збільшити суму кредиту, в зв`язку з чим внести наступні зміни до Договору: сума кредиту з дати укладення даного Додаткового договору становить 22 800 грн 00 коп., яка складається з усіх траншів (частин суми кредиту), зазначених в Договорі (1-й транш) та в укладених сторонами Додаткових договорах (чергові транші). За даним Додатковим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальнику 3-й транш у розмірі 2 000 грн 00 коп.; дата надання/видачі кредиту (3-го траншу) – 21.07.2025. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту (3-го траншу): перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5375-41ХХ-ХХХХ-1120. Днем надання кредиту (3-го траншу) вважається списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця. Реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів: 5375-41ХХ-ХХХХ-1120. Строк, на який надається кредит (а саме 3-й транш) - 114 днів з дати його надання. Сторони домовились, що позичальник відповідно до даного Додаткового договору зобов`язаний сплатити комісію, пов`язану з наданням 3-го траншу (частини суми кредиту) (надалі – «комісія за надання», «комісія»; економічна сутність - плата за надання кредиту) - 15% від суми 3-го траншу (частини суми кредиту), що дорівнює 300 грн 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми 3-го траншу (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитодавцем та обліковується в день видачі траншу, сплачується згідно Графіку платежів.
Відповідно до п. 3.1 Договору за цим Договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти, комісію (1) (якщо комісія(ї) встановлена(i) договором).
Згідно з п. 4.1 Договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5375-41ХX-ХХХХ-1120.
ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало належним чином та в повному обсязі. В свою чергу ОСОБА_2 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату подання позову утворилась заборгованість у розмірі 63 833,04 грн, що складається з: тіла кредиту – 22 800 грн; процентів – 28 488 грн; комісії (пов`язаної з наданням кредиту) – 1 145,04 грн; неустойки – 11 400 грн.
Тому просять стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором № 25.06.2025-100002539 від 25.06.2025 в розмірі 63 833 грн 04 коп., та судові витрати.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 26 січня 2026 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором № 25.06.2025-100002539 від 25.06.2025 в розмірі 51 288 гривень, 2 422 гривні 40 копійок судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500 гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 – адвокат Мотальова-Кравець В.Ю. подала апеляційну скаргу. Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування обставин справи.
Зазначає, що в суді першої інстанції скасовано заборгованість по комісії та неустойці, тому в цій частині рішення не оскаржується.
Згідно наданої позивачем Довідки-розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором становить 63 833,04 грн, з яких: тіло кредиту – 22 800 грн, проценти – 28 488 грн, комісія (пов`язана з наданням кредиту) – 1 145,04 грн, неустойка – 11 400 грн.
21.07.2025 між кредитодавцем та позичальником було укладено додатковий договір, за яким сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою позичальника збільшити суму кредиту на 4 800,00 грн.
Відповідачем проведена часткова сплата по кредитному договору на суму 5 102,96 грн від 08.07.2025.
Згідно п. 1.5 Додаткового договору у зв`язку зі збільшенням суми кредиту змінюється розмір денної процентної ставки та її розрахунок, які з дати укладення даного Додаткового договору становлять: 0,71% (денна процентна ставка) = (18505.71/22800)/114 * 100%.
При цьому РРПС– 13483,71%, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача - 41 305 грн 71 коп., загальні витрати за споживчим кредитом – 18 505 грн 71 коп., що включають комісію – 1 145,04 грн та відсотки – 17 360,67 грн.
Із рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15- рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.
Згідно Договору відповідач мав повернути тіло кредиту – 22 800,00 грн, відсотки – 17 360,67 грн та комісію – 1 145,04 грн.
Тому заборгованість за відсотками має складати 17 360,67 грн (згідно графіку платежів та умов кредитного договору).
Однак, позивачем нараховано відсотки в розмірі 28 488,00 грн.
Ураховуючи те, що позивачем ні в позовній заяві, ні в доданих документах не надано доказів на обґрунтування вимог щодо стягнення заборгованості за нарахованими відсотками, а саме: не надано обґрунтованого розрахунку заборгованості за нарахованими відсотками, а тому правових підстав в частині стягнення заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом у розмірі 11 127,33 грн немає (28 488,00 грн нараховано позивачем – мінус 17 360,67 грн (відсотки згідно договору та графіку)).
Вважає, що надана позивачем до суду Довідка-розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором не є доказом заборгованості, не підтверджує суму заборгованості за кредитом, оскільки унеможливлює встановлення терміну нарахування, дати, відсоткової ставки та повністю залежить від волевиявлення позивача. Інформація, зазначена в розрахунку, не співпадає з розрахунком по відсотках, що вказано в договорі, додатковій угоді та графіку платежів. Тому така довідка не може бути доказом наявності заборгованості по відсотках в тій сумі, на якій наполягає позивач.
Просить скасувати рішення Коломийського міськрайонного суду від 26 січня 2026 року та ухвалити нове, яким у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за договором відмовити в частині нарахованих відсотків в розмірі 11 127,03 грн, в іншій частині рішення залишити без змін.
Позиція інших учасників справи
ТОВ «Споживчий центр» подало відзив на апеляційну скаргу.
Зазначає, що матеріали справи не містять жодних розрахунків, які б спростовували правильність розрахунків заборгованості долучених до матеріалів справи позивачем, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 у справі №753/7883/15, доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку.
Схожа позиція міститься в постанові Верховного Суду від 14 липня 2020 року по справі № 367/4970/13-ц, провадження № 61-19992св18.
Крім того, оскільки ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи. А відтак наданий суду позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі.
Будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору відповідач не заявляв.
Щодо формули денної процентної ставки вказує, що відповідно до частини 3 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.
Тобто, положення Паспорту споживчого кредиту стосовно формули обрахування денної процентної ставки, застосовуючи загальні витрати за споживчим кредитом, були додані у відповідності вимог Закону України «Про споживче кредитування» мають інформаційно-орієнтовний характер, та обраховуються на припущенні належного виконання зобов`язання позичальником.
Щодо процентів за кредитним договором зазначає, що загальні витрати за споживчим договором є співмірними, враховуючи строк кредитування. Жодних нарахувань поза межами строку кредитування, зокрема, у порядку, передбаченому ст. 625 ЦК України, позивачем не здійснювалось, а позовні вимоги не заявлялись.
Крім того, відповідач у апеляційній скарзі заперечує проти законності розміру процентів, нарахованих відповідно до умов кредитного договору.
Законом України «Про споживче кредитування» передбачено пункт 5 статті 8, що визначає, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%.
Також Законом України «Про споживче кредитування» передбачено пункт 17 прикінцевих положень, який повністю спростовує доводи відповідача стосовно незаконності розміру процентної ставки.
Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набув чинності 24.12.2023. Отже, враховуючи дату укладення кредитного договору, денна процентна ставка передбачена договором, є застосованою та законною.
Крім того, у відповідь на позицію сторони відповідача щодо максимального розміру нарахованих процентів за кредитним договором, що такі не можуть у сумі перевищувати 50% тіла, повідомляє, що жодним нормативно-правовим актом не встановлено подібне обмеження щодо розміру суми нарахованих процентів.
Норма, на яку посилається сторона відповідача (частина 3 статті 21 Закону України «Про споживче кредитування») регулює виключно розмір суми неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит. Отже, ця норма стосується встановлення саме міри відповідальності, за порушення умов кредитного договору.
Посилається на практику Великої Палати Верховного Суду у рішенні від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16 щодо різниці в поняттях «проценти за користування кредитом» та «проценти за прострочення зобов`язання».
Вказує, що кредитним договором передбачено проценти за користування кредитом, які нараховуються протягом строку кредитування за договором. Отже, такі не є заходом цивільно-правової відповідальності у розумінні ЦК України. А тому посилання відповідача на ч. 3 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» у цьому випадку є некоректним.
Просить у задоволені апеляційної скарги відмовити; рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 6 статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ціна позову в цій справі не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, справа є малозначною в силу прямої вказівки закону.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом апеляційної скарги рішення суду першої інстанції оскаржується в частині стягнення відсотків. Тому апеляційним судом переглядається тільки в цій частині.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині зазначеним вимогам відповідає.
Фактичні обставини справи
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 25.06.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір (оферти) № 25.06.2025-100002539, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 18 000 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 25.06.2025, на строк, вказаний в заявці, що підтверджується копією пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти) (а.с. 25-27), копією Заявки кредитного договору № 25.06.2025-100002539 (кредитної лінії) (а.с. 28), копією відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 25.06.2025-100002539 (кредитної лінії) (а.с. 29 (зворот), 30), копією Паспорту споживчого кредиту (а.с. 23-24), копією Графіку платежів (а.с. 29).
28.06.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_3 укладено Додатковий договір, за яким сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою збільшити суму кредиту, в зв`язку з чим внести наступні зміни до Договору: сума кредиту з дати укладення даного Додаткового договору становить 20 800 грн 00 коп., яка складається з усіх траншів (частин суми кредиту), зазначених в Договорі (1-й транш) та в укладених сторонами Додаткових договорах (чергові транші). За даним Додатковим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальнику 2-й транш у розмірі 2 800 грн 00 коп.; дата надання/видачі кредиту (2-го траншу) – 28.06.2025, що підтверджується примірною пропозицією про укладення додаткового договору (оферта) до Кредитного договору (а.с. 33 (зворот), 34), копією примірної відповіді кредитодавця про прийняття пропозиції (акцепт) про укладення Додаткового договору до Кредитного договору (а.с. 34-35), копією Паспорту споживчого кредиту (а.с. 31 (зворот), 32-33).
Крім того, 21.07.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_3 укладено Додатковий договір, за яким сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою позичальника збільшити суму кредиту, в зв`язку з чим внести наступні зміни до Договору: сума кредиту з дати укладення даного Додаткового договору становить 22 800 грн 00 коп., яка складається з усіх траншів (частин суми кредиту), зазначених в Договорі (1-й транш) та в укладених сторонами Додаткових договорах (чергові транші). За даним Додатковим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальнику 3-й транш у розмірі 2 000 грн 00 коп.; дата надання/видачі кредиту (3-го траншу) – 21.07.2025, що підтверджується примірною пропозицією про укладення додаткового договору (оферта) до Кредитного договору (а.с. 37 (зворот), 38), копією примірної відповіді кредитодавця про прийняття пропозиції (акцепт) про укладення Додаткового договору до Кредитного договору (а.с. 38-39), копією Паспорту споживчого кредиту (а.с. 35 (зворот), 36-37).
Положеннями вказаного Кредитного договору № 25.06.2025-100002539 від 25.06.2025 передбачені наступні істотні умови кредитування: сума кредиту – 18 000 грн, процентна ставка – 1% за кожний день користування кредитом. Строк, на який надається кредит - 140 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту - 11.11.2025.
Положеннями Додаткової угоди від 28.06.2025 до Кредитного договору № 25.06.2025-100002539 від 25.06.2025 передбачені наступні істотні умови кредитування: сума кредиту – 2 800 грн, процентна ставка – 0,82% за кожний день користування кредитом. Строк, на який надається кредит – 140 днів з дати його надання, строк починає обраховуватись в перший день надання 1-го Траншу. Дата повернення (виплати) кредиту - 11.11.2025.
Положеннями Додаткової угоди від 21.07.2025 до Кредитного договору № 25.06.2025-100002539 від 25.06.2025 передбачені наступні істотні умови кредитування: сума кредиту – 2 000 грн, процентна ставка – 0,71% за кожний день користування кредитом. Строк, на який надається кредит – 140 днів з дати його надання, строк починає обраховуватись в перший день надання 1-го Траншу. Дата повернення (виплати) кредиту - 11.11.2025.
Із вказаними умовами договору відповідач ознайомлений, про що свідчить його електронно-цифровий підпис одноразовим ідентифікатором.
Згідно з копією повідомлення № 1-1212 від 12.12.2025 ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, для цього підприємство внесене в державний реєстр фінансових установ, та отримало Ліцензію Національного банку України № 3 від 11.11.2013. Між ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» та ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» укладено Договір на переказ коштів № ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024. Відповідно до зазначеного Договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 25.06.2025 на суму 18 000 грн, номер картки: 5375411408891120, номер транзакції в системі іРау.ua - 783915038, призначення платежу: «Видача за договором № 25.06.2025-100002539» (а.с. 14).
Відповідно до копії повідомлення № 1-1212 від 12.12.2025 ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, для цього підприємство внесене в державний реєстр фінансових установ, та отримало Ліцензію Національного банку України № 3 від 11.11.2013. Між ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» та ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» укладено Договір на переказ коштів № ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024. Відповідно до зазначеного Договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 28.06.2025 на суму 2 800 грн, номер картки: 5375411408891120, номер транзакції в системі іРау.ua - 786748941, призначення платежу: «Видача за договором № 25.06.2025-100002539» (а.с. 15).
Згідно з копією повідомлення № 99-1512 від 15.12.2025 ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, для цього підприємство внесене в державний реєстр фінансових установ, та отримало Ліцензію Національного банку України № 3 від 11.11.2013. Між ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» та ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» укладено Договір на переказ коштів № ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024. Відповідно до зазначеного Договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 21.07.2025 на суму 2 000 грн, номер картки: 5375411408891120, номер транзакції в системі іРау.ua - 809316621, призначення платежу: «Видача за договором № 25.06.2025-100002539» (а.с. 16).
За змістом Довідки-Розрахунку про стан заборгованості за Кредитним договором № 25.06.2025-100002539 від 25.06.2025 внаслідок невиконання відповідачем обов`язків, передбачених вказаним Договором, загальна сума заборгованості становить – 63 833 грн 04 коп., яка складається із: 22 800 грн – основний борг; 28 488 грн – проценти; 1 145 грн 04 коп. – комісія за надання; 11 400 грн - неустойка. Проценти по кредиту нараховані за період з 25.06.2025 по 11.11.2025 (а.с. 43).
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що через невиконання відповідачем умов договору, станом на дату подачі позовної заяви до суду, виникла заборгованість, яка складається з: 22 800 грн – основний борг; 28 488 грн – проценти. Вказана заборгованість підтверджується розрахунком, суд вважає її розмір доведеним та таким, що його слід стягнути з відповідача на користь позивача. В стягненні заборгованості за комісією та неустойки суд відмовив.
Рішення суду оскаржується в частині стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду в частині стягнення відсотків, з огляду на наступне.
Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор – це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону,вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» направлено ОСОБА_4 25.06.2025 Кредитний договір (оферти) № 25.06.2025-100002539, 28.06.2025 Додатковий договір та 21.07.2025 Додатковий договір, а ОСОБА_5 підписано (акцепт) такий Кредитний договір та два додаткові договори електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який містить набір цифрових та буквенних символів. Кредитні кошти перераховано на вказаний рахунок позичальника.
Факт укладення вказаного договору та додаткових угод, отримання кредиту в сумі 22 800,00 грн та невиконання в повній мірі кредитних зобов`язань відповідачем не заперечується.
Щодо доводів апелянта про безпідставність нарахування відсотків за користування кредитом в сумі 11 127,33 грн, апеляційний суд зазначає наступне.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22 квітня 2024 року у справі №559/1622/19 вказав, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню.
Згідно п. 6 Кредитного договору (оферти) № 25.06.2025-100002539 від 25.06.2025 процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит (надалі – «процентна ставка»). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.
Відповідно до пунктів 2 додаткових угод від 28.06.2025 та від 21.07.2025 процентна ставка, проценти, комісія за надання, встановлені Договором, порядок їх нарахування не змінюються даним Додатковим договором. Базою розрахунку для нарахування процентів є сума кредиту (усіх наданих траншів), яка надана та не повернута позичальником кредитодавцю. При цьому надання траншу не змінює процентну ставку, яка застосовується у тому черговому періоді, в якому надається транш, і проценти у відповідному черговому періоді рахуються шляхом множення залишку суми кредиту (усіх наданих траншів) на процентну ставку відповідного чергового періоду, у якому надається транш, яка у цьому черговому періоді є однаковою як до, так і після надання траншу.
Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання за договором про надання кредиту не виконував належним чином, не повернув отримані в кредит кошти та не сплатив проценти за користування кредитними коштами, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем.
Проценти за користування кредитними коштами нараховано з врахуванням розміру передбаченої договором процентної ставки та в межах строку дії Договору (з 25.06.2025 по 11.11.2025).
Що стосується доводів апелянта про те, згідно Додаткового договору денна процентна ставка збільшується і становить 0,71%; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача - 41 305 грн 71 коп., згідно Паспорту споживчого кредиту і графіку платежів орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача - 41 305 грн 71 коп., загальні витрати за споживчим кредитом – 18 505 грн 71 коп., що включають комісію – 1 145,04 грн та відсотки – 17 360,67 грн; тобто заборгованість за відсотками має складати 17 360,67 грн, однак позивачем нараховано відсотки в розмірі 28 488,00 грн, апеляційний суд зазначає наступне.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20) вказано, що потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Зазначена орієнтовна загальна вартість кредиту у розмірі 41 305 грн 71 коп, з яких відсотків у розмірі 17 360,67 грн, визначена за умови виконання загальних умов кредитування, сплати платежів відповідно до вказаного графіку, що в даному випадку відповідачем не дотримано. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті заборгованості за договором кредиту, укладеними з ТОВ «Споживчий центр», відповідач не надав, зазначав, що тільки 08.07.2025 сплатив 5 102,96 грн.
Оскільки відповідач не здійснював платежі згідно графіку на зменшення суми кредиту, то згідно п. 6 Кредитного договору застосовувалася фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит.
Як вбачається з графіку платежів, орієнтовна вартість кредиту у сумі 41 305 грн 71 коп визначена, виходячи з того, що у кожному наступному періоді відсотки нараховуються на зменшене тіло кредиту. Натомість, у даному випадку тіло кредиту сплачене не було. Відтак, саме на цю суму були нараховані відсотки за користування кредитом.
Таким чином, розрахунок заборгованості проведений з дотриманням узгоджених сторонами істотних умов договору та чинного законодавства, заборгованість по процентам за користування кредитом розрахована в межах строку дії кредитного договору.
І встановлена процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування кредитом не суперечить вимогам Законом України «Про споживче кредитування».
Наведене також пояснює твердження апелянта про те, що інформація, зазначена в розрахунку позивача, не співпадає з розрахунком по відсотках, вказаному в договорі, додатковій угоді та графіку платежів. В наведеному Довідці-розрахунку застосовано процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, з огляду на недотримання позичальником графіку платежів.
Щодо посилань у апеляційній скарзі на те, що позивачем ні в позовній заяві, ні в доданих документах не надано доказів на обґрунтування вимог щодо стягнення заборгованості за нарахованими відсотками, надана позивачем до суду Довідка-розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором не є доказом заборгованості, не підтверджує суму заборгованості за кредитом, оскільки унеможливлює встановлення терміну нарахування, дати, відсоткової ставки та повністю залежить від волевиявлення позивача, апеляційний суд зазначає наступне.
Так, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 (пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).
Однак, ненадання позивачем детального розрахунку не порушило принцип змагальності сторін та право відповідача на захист, оскільки усі вихідні дані, необхідні для перевірки нарахованої позивачем заборгованості наявні в умовах укладеного договору та не потребують здійснення складних математичних розрахунків.
Довідка-розрахунок заборгованості сумнівів у апеляційного суду не викликає.
Договір містить зазначення відсоткової ставки, з чим відповідач погодився при підписанні договору. А сама Довідка-розрахунок заборгованості, яку додано до позову, виходячи із зазначених в ній сум, свідчить про дотримання кредитором як періоду нарахування процентів, так і використання розміру процентної ставки за визначеними умовами договору.
До того ж, зауважень із посиланням на неправильність проведеного позивачем розрахунку із наданням відповідних доказів відповідачем не зазначено.
Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Колегія суддів враховує те, що відповідач ні кредитний договір, ні окремі його умови не оспорював, такі недійсними в судовому порядку не визнавалися, а відтак є обов`язковими до виконання.
За такого доводи відповідача за обставинами справи щодо невідповідності наданого позивачем розрахунку боргу є надуманими та ґрунтуються виключно на припущеннях, так як не спростовують ґрунтовні висновки суду першої інстанції, яким ретельно досліджена уся сукупність доказів у справі та ним надана відповідна оцінка.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Щодо суті апеляційної скарги
Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не свідчать про їх помилковість.
Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині задоволення позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині - без змін.
Щодо судових витрат
Враховуючи те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, апеляційний суд не здійснює перерозподіл судових витрат у суді апеляційної інстанції.
За вимогами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Оскільки ціна позову в цій справі не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, то судове рішення у ній в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Мотальової-Кравець Валерії Юріївни залишити без задоволення.
Рішення Коломийського міськрайонного суду від 26 січня 2026 року в оскаржуваній частині залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2. ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча:        О.О. Томин
Судді:         Є.Є. Мальцева
О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 02 квітня 2026 року.