ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 33/821/186/26 Справа № 695/1667/25 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП 	Головуючий у І інстанції Ушакова К. М. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А.В.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

03 квітня 2026 року м. Черкаси 

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., за участю захисника Хегая О.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника Хегая О.Б. на постанову Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 5.01.2026 р., якою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Хижінці, Дзержинського р-
ну Житомирської обл., громадянина України,
має середню освіту, одружений, проживає

АДРЕСА_1 ,
визнано винним та притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на нього накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 665,6 грн., -

В С Т А Н О В И В:
Відповідно до постанови суду першої інстанції, 13.04.2025 р. о 15:40 год. по вул. Шевченка в с. Піщане Золотоніського р-ну Черкаської обл. ОСОБА_1 керував автомобілем Lada Largus, р/номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Drager-6810, результат позитивний 0,37 ‰, чим порушив п. 2.9. а) ПДР та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду, захисник Хегай О.Б. подав апеляційну скаргу, в якій просить визнати недійсними результати вимірів алкотестеру Драгер-6810, відповідно результатів якого ОСОБА_1 притягнено до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та складено протокол про адмінправопорушення серії ЕПР 1 № 299369 від 13.04.2025 р. та скасувати постанову суду.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не прийнято до уваги процедурні порушення допущені працівниками поліції, зокрема п. 8 розділу II Наказу № 1452/735 від 9.11.2015 р., яким передбачено надання поліцейським направлення на огляд, відсутність якого є процедурним порушенням та ставить під сумнів законність огляду.
Під час судового розгляду сторона захисту заявляла клопотання про витребування копій матеріалів повірки алкотестеру, оскільки результати алкотестеру викликають сумнів. За наявними відео матеріалами чітко прослідковується, що після проведення вимірів на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції не чітко роз`яснені процесуальні права та результати тесту. 
П. п. 7, 8 Інструкції встановлено проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове, метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинити стан сп`яніння.
П. п. 15, 16 Інструкції встановлено що за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду, а висновок медичного огляду видається на підставі акту медичного огляду.
П. 22 Інструкції встановлено, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням Інструкції, вважається недійсним, тому вважає результати вимірів алкотестеру не відповідають вимогам законодавства та не можуть бути використані як доказ перебування у стані алкогольного сп`яніння. 

В судове засідання суду апеляційної інстанції правопорушник ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином засобами електронного зв`язку, про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв, клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не надав, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу про адмінправопорушення за апеляційною скаргою захисника Хегая О.Б. без участі правопорушника ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Хегая О.Б., який підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адмінправопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. 
Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 
4) змінити постанову.
Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адмінправопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
При цьому суд повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеню підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.
Суд, який розглядав справу, ці вимоги закону виконав в повному обсязі.
Суд першої інстанції правильно встановив, що 13.04.2025 р. о 15:40 год. по вул. Шевченка в с. Піщане Золотоніського р-ну Черкаської обл. ОСОБА_1 керував автомобілем Lada Largus, р/номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки із застосуванням приладу Drager Alcotest-6810, результат позитивний та склав 0,37 ‰, чим порушив п. 2.9. а) ПДР та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адмінвідповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення підтверджується даними протоколу про адмінправопорушення серії ЕПР1 № 299369 від 13.04.2025 р. ( а. пр. 1), який складено уповноваженою посадовою особою, містить всі необхідні відомості та обставини вчинення правопорушення, сумніви чи зауваження до його змісту відсутні; актом огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 (а. пр. 4); направленням на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів до КНП «Золотонісбка БЛ» (а. пр. 3), додатком до протоколу ЕПР 1 № 299369 від 13.04.2025 р. – роздрукованим чеком, тест № 5208 з результатом 0,37 ‰ (а. пр. 2); та відеозаписом (а. пр. 7), долученими до матеріалів справи. 
На переконання апеляційного суду вказані процесуальні та інші документи складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють відповідні правові відносини та які є предметом судового розгляду, а тому доводи апеляційної скарги про порушення поліцейським Інструкції при складанні матеріалів є необґрунтованими.
На відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, який також був досліджений і судом апеляційної інстанції, зафіксовано як працівники поліції на патрульному автомобілі догнали автомобіль Lada Largus, р/номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , зупинили ввімкненими маяками червоного кольору. При спілкуванні водія з поліцейськими, останні запідозрили водія у керуванні автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Водій ОСОБА_1 погодився на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, працівники поліції розпакували спеціальний технічний прилад, ОСОБА_1 продув спеціальний технічний прилад, поліцейські роздрукували чек з результатом 0,37 ‰; роз`яснили права і обов`язки водію, роз`яснили про процедуру складання протоколу про адмінправопорушення, склали протокол про адмінправопорушення та інші матеріали. Водій не заперечував результату тесту, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в лікарні відмовився. Поліцейський доповів до чергової частини про факт зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , позитивний результат тесту на стан алкогольного сп`яніння 0,37 ‰, також повідомив черговому про пропозицію неправомірної вигоди від водія. Після складання протоколу про адмінправопорушення поліцейський зачитав вголос складений ним протокол, повторно роз`яснив процесуальні права і обов`язки та усно відсторонив ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.
Після перегляду відеозапису подій, апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції будь-яких дій, які можуть бути кваліфіковані як протиправні або вчинені з порушенням будь- яких інструкцій. 
З матеріалів справи вбачається, що працівники поліції після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та встановлення у нього ознак алкогольного сп`яніння запропонували йому огляд на стан сп`яніння на місці або у медичному закладі, останній погодився на огляд на місці зупинки, результат позитивний та склав 0,37 ‰, результат не оспорював, хоча був здивований результатом, поліцейський тричі роз`яснював водієві можливість пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в лікарні, однак водій їхати на огляд до лікарні відмовився.
Апеляційний суд погоджується висновками суду першої інстанції, вважає їх правильним і не приймає до уваги доводи захисника про невідповідність процедури оформлення поліцейським протоколу та матеріалів про адмінправопорушення з огляду на те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 проведено на місці зупинки, результат останнім не оспорювався, хоча поліцейські також склали і направлення на огляд водія до медичного закладу, водій ОСОБА_1 від проходження такого огляду відмовився. Відеозапис повністю узгоджується з протоколом про адмінправопорушення, не суперечить йому, що в свою чергу не може слугувати підставою для визнання протоколу неналежним доказом.
Стосовно доводів апеляції про те, що в матеріалах справи є направлення на огляд до медичної установи, яке складається після відмови водія проходити огляд на місці зупинки, що фактично поліцейські не направили ОСОБА_1 до медичного закладу на огляд на стан наркотичного чи іншого виду сп`яніння, як це передбачено нормами законодавства, а лише сформували відповідне направлення не реалізувавши його в дії, то апеляційний суд вважає їх безпідставними, тому що водій виконав вимоги поліцейських та ПДР, пройшов огляд на місці за допомогою спеціального технічного засобу не оспорював результат огляду на місці. Хоча і було виписане направлення до найближчого медичного закладу, де огляд проводиться в присутності водія та поліцейського, але у зв`язку з тим, що водій погодився з результатом огляду на місці, то їхати до найближчого медичного закладу не було підстав.
Згідно вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, під час проведення огляду осіб на стан сп`яніння поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, лише в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення, таким чином поліцейські діяли у відповідності до вимог закону, з таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд. 
Безпідставними є доводи апеляції про відсутність в матеріалах справи копій належним чином завірених сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, про незадоволення клопотання сторони захисту про їх витребування, оскільки відповідно до Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», в разі вимоги правопорушника йому надаються копії документів для огляду, а долучення їх до матеріалів справи не є обов`язковим. З оглянутого судом апеляційної інстанції додатку до протоколу ЕПР 1 № 299369 від 13.04.2025 р. – роздрукованого чеку тесту № 5208 з результатом 0,37 ‰, встановлено, що калібрування спеціального технічного приладу проведено 10.07.2024 р. 
Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірники вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747 і становить 1 рік. Максимальний інтервал між «Сервісним технічним обслуговуванням», «градуювання» та міжповірочний інтервал вказаних приладів, у тому числі Drager Alcotest®6510 та Drager Alcotest®6810, становить 1 рік.
Для використання приладів у професійній діяльності в підрозділах Департаменту патрульної служби та Управління національної поліції, Міністерства охорони здоров`я, службах охорони праці та безпеки підприємств необхідно своєчасне проведення операцій «Сервісне обслуговування», «Калібрування» та «Повірка» принаймні 1 раз на 12 місяців.
Отже, на час проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 рік ще не минув, тож у даному випадку огляд водія працівниками поліції проводився газоаналізатором, який відповідав вимогам чинного законодавства.
Обов`язки дієздатного громадянина, як суб`єкта правовідносин – це юридично закріплена в нормативно-правових актах міра належної та необхідної суспільно-правової поведінки, яка полягає в необхідності здійснення дій активного або пасивного характеру. Ніякі обставини чи причини не звільняють громадянина від виконання цих обов`язків, порушення відповідних заборон має наслідком відповідну юридичну відповідальність. 
Апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушень вимог нормативно-правових актів, а навпаки працівники поліції притягнули винну особу до юридичної відповідальності.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 , а саме керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, чим останній порушив вимоги п. 2.9. а) ПДР та скоїв адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 9.07.1997 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі Гірвісаарі проти Фінляндії».
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову у зв`язку допущеними процедурними порушеннями є необґрунтованими та спростовуються дослідженими та наведеними в постанові суду першої інстанції доказами.
Інші аргументи апеляційної скарги мають ознаки надмірного формалізму і не спростовують встановлені у справі фактичні обставини, зводячись до власного тлумачення положень закону, переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки, а отже й не є підставами для скасування вірного по суті судового рішення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду з приводу того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена сукупністю доказів, вони є логічними, послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами провадження. 
ОСОБА_1 мав усвідомлювати та передбачати наслідки його дій під час керування транспортним засобом, можливість втратити право керування транспортним засобом в разі істотного порушення вимог ПДР. 
Таким чином, з урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги по суті немає, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.
Будь-яких доказів, які б могли переконати суд у відсутності події та складу адмінправопорушення, в матеріалах справи про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності відсутні та апелянтом суду апеляційної інстанції не надані. 
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, як і підстав для закриття провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в даному випадку апеляційним переглядом не встановлено, тож, апеляційну скаргу захисника необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги по суті немає, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.
Будь-яких доказів, які б могли переконати суд про відсутність події та складу адмінправопорушення в матеріалах справи про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутні та захисником суду апеляційної інстанції не надані. 

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Постанову Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 5.01.2026 р., якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Хегая О.Б. – залишити без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя      Белах А.В.