Справа № 180/1905/25
2/180/44/26 
Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2026 р. м.Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Хомченко С.І.,
з секретарем судового засідання - Меньшиковою А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Марганецької міської ради Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Марганецького міського суду із позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , в обґрунтування своєї заяви посилається на те, що відповідачка по справі є матір`ю дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вона приходиться дітям рідною бабусею. Батько неповнолітньої ОСОБА_3 - ОСОБА_5 позбавлений батьківських прав по відношенню до дитини. Місце перебування батька неповнолітньої ОСОБА_4 - ОСОБА_6 невідоме. Мити дітьми не цікавиться, участі у їх житті не приймає, не відвідує їх, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Діти проживають разом з нею, вона піклується про них, доглядає. Просить суд позбавити відповідачку батьківських прав по відношенню до дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та просила позовні вимоги задоволити в повному обсязі.
Відповідачка в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі, на задоволенні позову наполягала. 
Представник служби у справах дітей Марганецької міської ради Пархоменко О.С. просила позовні вимоги задовольнити.
Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, наведені у позовній заяві доводи, суд приходить до такого.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3  є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с.13-14). 
З позовної заяви вбачається, що мати ОСОБА_2 вихованням дітей не займається, не цікавиться їх життям та фінансово не забезпечує, не спілкується з ними.
Заочним рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05.02.2020 року батько неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 позбавлений батьківських прав по відношенню до доньки (а.с.26-27).
Відомості про батька неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 внесені відповідно до ст. 135 СК України (а.с.25).
Виконавчим комітетом Марганецької міської ради Дніпропетровської області до Марганецького міського суду надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки вона не займається вихованням дітей, не утримує їх, участі у житті доньок не приймає (а.с.3-4). 
На даний час діти проживають з бабусею, позивачем по справі, ОСОБА_7 , знаходиться на її повному утриманні, що підтверджується довідкою виданої головою ОСББ «Євробульвар» ОСОБА_8 , заявою ОСОБА_3 , письмовими поясненнями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , довідками, виданими в.о. директора Марганецького ліцею №2 Марганецької міської ради та директором Марганецького ліцею №2 Марганецької міської ради Дніпропетровської області та директором Марганецького ліцею №10 Марганецької иміської ради (а.с.21-22).
Зібраними по справі письмовими доказами, встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 участі у вихованні дітей не приймає, станом здоров`я не цікавиться, не надає матеріальної допомоги на їх утримання.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. 
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з послідуючими змінами та доповненнями), ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
У справі «Хант проти України» ЄСПЛ вказав, що права дитини мають перевагу над правами батьків.
Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.
На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.
Таким чином, суд приходить до висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.
Проаналізувавши встановленні обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача, а саме слід позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно її дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.
На підставі статей 150, 164-165 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 263-265, 352-354, Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позбавити батьківських прав у відношенні дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Марганецький міський суд Дніпропетровської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: С. І. Хомченко