ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року	Львів	Справа №300/9686/24 пров. №А/857/11574/25 	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Гуляка В.В.
суддів: Ільчишин Н.В., Матковської З.М.
розглянувши у письмовому провадженні заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі з розгляду апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , 
на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 березня 2025 року (суддя – Чуприна О.В., час ухвалення – не зазначено, місце ухвалення – м. Івано-Франківськ, дата складання повного тексту – не зазначено), 
в адміністративній справі №300/9686/24 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, 
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив: 

У грудні 2024 року позивач ФОП ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.09.2024р. №019585/0706 форми “С”, прийняте за наслідками проведення ГУ ДПС в Івано Франківській області фактичної перевірки Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 . Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом даної справи. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.03.2025 в задоволенні позову відмовлено. 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодилася позивач та оскаржила його в апеляційному порядку. За результатами апеляційного розгляду апелянт просила скасувати оскаржене рішення суду, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, а також стягнути в користь позивача понесені судові витрати.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2025 апеляційну скаргу Фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 – задоволено частково. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 березня 2025 року в адміністративній справі №300/9686/24 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення – скасовано та ухвалено нову постанову. Позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 – задоволити частково. Визнано частково протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 11.09.2024 №019585/0706 форми «С» в частині застосування штрафу в розмірі 70117,00 гривень. У задоволенні решта позовних вимог Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 – відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору в сумі 968,96 грн. сплаченого за подання позову та судового збору в сумі 1453,44 грн. сплаченого за подання апеляційної скарги.
Судом апеляційної інстанції отримано заяву позивача ФОП ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі, яким просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 16000 грн. 00 коп. по справі №300/9686/24. 
Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши підстави поданої заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, зазначає наступне. 
Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. 
Згідно ч.2 ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. 
Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 
Статтею 143 КАС України передбачено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу. 
Статтею 252 КАС України встановлено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. 
Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що ФОП ОСОБА_1 , звертаючись до суду із позовом, просила стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на її користь судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом даної справи. При цьому зазначила, що судові витрати по даній справі складаються, зокрема, з понесених та очікуваних витрат на правничу допомогу адвоката (з розрахунку 1000, 00 грн/год) в загальній сумі 25000, 00 грн., що складається з: - складання тексту адміністративного позову – за 15 годин роботи, 15000, 00 грн.; - очікувані витрати на загальну суму 10000, 00 грн. (підготовка процесуальних документів по суті справи на орієнтовну суму). В апеляційній скарзі також зазначила, що судові витрати понесені у зв`язку із поданням апеляційної скарги складаються, зокрема, з витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 10000,00 грн. (з розрахунку 1000,00 грн/год) за складання тексту апеляційної скарги на рішення суду від 06.03.2025 по справі № 300/9686/24. Просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом даної справи. 
Відповідач з позовними вимогами не погодився, в суді першої інстанції подав відзив на позов. Просив у задоволенні позовну відмовити повністю. У відзиві на апеляційну скаргу позивача відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене рішення суду - без змін.
Звернувшись до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення в межах визначеного ч. 3 ст. 143 КАС строку, позивач зазначив, що позивачем разом з апеляційною скаргою надавались до суду докази понесених ним судових витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 10000 грн. 00 коп., а саме - Акт № 2 від 20.03.2025 року приймання-передачі послуг з надання правничої допомоги адвокатом до Договору про надання правничої допомоги адвокатом від 02.08.2024 року, рахунок № 2 від 20.03.2025 року, квитанція №2.108427167.1 від 21.03.2025. 26.11.2025 представником позивача було подано заяву, що позивачем додатково будуть надані до суду витрати на професійну правничу допомогу адвоката, зокрема, щодо участі адвоката у судовому засіданні та просила прийняти дану заяву, як заяву подану в порядку ч. 9 ст. 139 КАС України. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу щодо участі адвоката у судовому засіданні, яке відбулося 26.11.2025 представник позивача просила долучити до матеріалів справи Акт № 1 від 26.11.2025 приймання-передачі послуг з надання правничої допомоги адвокатом до Договору про надання правничої допомоги адвокатом від 02.08.2024 року, Рахунок № 1 від 26.11.2025, квитанцію № 1.420942391.1 від 27.11.2025. Загальна сума судових витрат, яку поніс позивач у зв`язку з розглядом справи №300/9686/24 за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Івано - Франківського окружного адміністративного суду від 06.03.2025 р. у справі № 300/9686/24 становить 16000 грн. 00 коп.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2025 не вирішувалось питання про відшкодування позивачу судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанцій. 
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідна заява (клопотання) позивача про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із апеляційним розглядом адміністративної справи №300/9686/24 слід вирішити шляхом ухвалення додаткового судового рішення. 
Вирішуючи по суті заяву позивача про відшкодування відповідних судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16000 грн., суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що вказану заяву слід задоволити частково, з врахуванням наступного. 
Відповідно до ч.2 ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. 
Згідно ч.3 ст.134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України). 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України). 
Отже, наведеними вище правовими нормами встановлено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Крім цього, колегія суддів враховує, що відповідно до п.4 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги – домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. 
Тобто, договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво, та інші види адвокатської діяльності. 
Згідно п.9 ст.1 цього Закону, представництво – вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. 
Інші види правової допомоги – види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). 
Відповідно до ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності є, зокрема: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. 
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до ст.17 Закону України №3477- IV від 23.02.2006р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. 
У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п.30, ECHR 1999-V). 
У пункті 269 рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями). 
Як видно з наданих позивачем суду доказів понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом цієї адміністративної справи в суді першої та апеляційної інстанції позивачем під час подання позовної заяви та апеляційної скарги надавались до суду докази понесених нею судових витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 16000, 00 грн., а саме – свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 4286 від 17.05.2019, Ордер на надання правничої (правової) допомоги; Договір про надання правничої допомоги від 02.08.2024 р.; Додаткова угода № 1 від 17.11.2025 до Договору про надання правничої допомоги адвокатом від 02.08.2024 року; Акт № 1 приймання-передачі послуг з надання правової допомоги від 24.12.2024; Рахунок № 1 від 26.11.2025; Квитанція № 1.420942391.1 від 27.11.2025.
Відповідно до акту № 1 від 24.12.2024 року приймання-передачі послуг з надання правничої допомоги адвокатом, сторони остаточно погодили і зазначили перелік наданих послуг в суді першої інстанції, а саме: складання тексту адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС в Івано-Франківській області про визнання фактичної перевірки незаконною та визнання протиправним і скасування податкового повідомлення - рішення від 11.09.2024 р. №019585/0706, за 15 годин роботи - 15 000,00 грн. Відповідно до акту № 1 від 26.11.2025 року приймання-передачі послуг з надання правничої допомоги адвокатом, сторони остаточно погодили і зазначили перелік наданих послуг в суді першої інстанції, а саме: участь адвоката у судовому засіданні, яке відбулося 26.11.2025 в режимі відеоконференції у Восьмому апеляційному адміністративному суді за апеляційною скаргою ФОП ОСОБА_1 на рішення суду від 06.03.2025 у справі № 300/9686/24 за одне судове засідання – 6000,00 гривень. 
На думку суду апеляційної інстанції, покладення на відповідача відшкодування витрат на правничу допомогу слід брати до уваги суму, на яку фактично такі роботи виконано, тобто суму, зазначену у акті виконаних робіт, що підписаний обома сторонами в межах надання правничих послуг щодо розгляду конкретної справи. 
Надаючи оцінку наданим доказам щодо понесених позивачем витрат на надану правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанцій у розмірі 16000,00 грн., колегія суддів зауважує, що такий розмір не є у вказаному обсязі співмірним та обґрунтованим зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). 
Так, суд апеляційної інстанції враховує, що дана справа не є справою складною і не потребує значних витрат зусиль та часу для формування правової позиції з огляду на досить обмежену законодавчу базу щодо правовідносин, які склалися, виходячи з конкретних обставин справи, розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, а тому у позивача не виникало складності підготувати та подати до суду позовну заяву та апеляційну скаргу на рішення суду. Доводи позивача в апеляційній скарзі фактично повторюють зміст доводів позовної заяви. 
Водночас, взявши до уваги принцип співмірності, заперечення відповідача щодо розміру витрат на правничу допомогу в суді, виходячи із критеріїв, визначених частинами 3, 5 статті 134, частиною 9 статті 139 КАС України, часткове задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає, що обсяг наданої стороні позивача професійної правничої допомоги у вказаній справі в суді першої інстанції складає не більше 4000 грн., із затраченим часом 4 години (1000 грн. х 1 годину) (послуга – підготовка та подання до суду позовної заяви), в суді апеляційної скарги за подання апеляційної скарги на рішення суду від 06.03.2025 у цій справі складає не більше 2000 грн., із затраченим часом 2 години (1000 грн. х 1 годину) (послуга – підготовка та подання до суду апеляційної скарги, в тому числі і прийняття участі в розгляді справи в режимі відеоконференції – без прибуття до суду апеляційної інстанції), що є співмірними і обґрунтованими у вказаній справі. 
З врахуванням встановленого та наведених правових норм колегія суддів вважає, що фактична вартість витрат адвоката складає підтверджений розмір у 4000 грн. в суді першої інстанції та у розмірі 2000 грн в суді апеляційної інстанції і такий розмір підлягає стягненню на користь ФОП ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області. 
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 243, 252, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд 

постановив: 

Заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення – задоволити частково. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ 43968084) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок та апеляційної інстанції в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок. 
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	З. М. Матковська