ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2026 року	справа № 380/6687/25	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сидор Н.Т., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 , в якій позивач просить стягнути з відповідача до бюджету податковий борг у сумі 642 882,89 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач має податковий борг по податку на доходи фізичних осіб та військовому збору. Оскільки заборгованість відповідачем добровільно не погашається, просить стягнути таку у судовому порядку.
Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом цієї справи, слід зазначити наступне.
На виконання вимог ч. 3 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд сформував запит про надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи: ОСОБА_1 .
Згідно з відповіддю №1270812 від 08.04.2025 ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді від 09.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позовних вимог заперечив. Вказує, що до матеріалів справи долучено реєстр рекомендованих відправлень від 02 вересня 2024 року, серед отримувачів в якому зазначено відповідача, а також зазначено, що лист відправлено з повідомленням про вручення. Проте з копії даного реєстру не видно, який саме номер відправлення присвоєно листу, що скеровувався відповідачу, а також, які саме документи в даному листі містились. Також, долучено роздруківку трекінгу листа, який прибув до логістичного центру м. Жовква, а не на адресу відповідача. Повідомлення про вручення або не вручення даного листа в матеріалах справи відсутнє. Крім того, на самих повідомлення-рішеннях, що долучено до матеріалів справи відсутні дані в розділі податкове повідомлення-рішення отримав, хоча такі повинні були бути заповнені після повернення повідомлення про вручення із зазначенням причин не вручення.
Також покликається на те, що позивачем до матеріалів справи долучена податкова вимога датована 28 березня 2023 року на інші категорії податків і суми. Також долучено рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке не містить ні дати, ні місця подання, ні інформації, що саме направлялось цим відправленням, з датою вручення 28 листопада без зазначення року. Доказів складання податкової вимоги щодо податкового боргу за податковими повідомленнями-рішеннями №37779/13-01-24-08 від 02.09.2024 року, №37782/13-01 24-08 від 02.09.2024 року, №37784/13-01-24-08 від 02.09.2024 року, №37786/13-01-24 08 від 02.09.2024 року як і скерування такої на адресу відповідача не надано.
В спростування наведених представником відповідача тверджень позивач подав відповідь на відзив, у якій зазначив, що у відповідності до п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Головне управління ДПС у Львівські області звертає увагу суду на те, що податкові повідомлення-рішення не оскаржувались ні в адміністративному, ні в судовому порядку, тому податкові повідомлення-рішення набули статусу узгодженого податкового зобов`язання.
Щодо податкової вимоги пояснює, що на адресу відповідача надіслано податкову вимогу від 28.03.2023 №0000188-1307-1301. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Представник відповідала подала заперечення, у якій зазначила, що про податкові повідомлення- рішення, на які посилається позивач в позовній заяві відповідач дізнався із матеріалів даної справи, а відповідно строк на оскарження таких для нього не минув. Доводи позивача, що такі податкові повідомлення-рішення є підставою для стягнення боргу тільки тому, що вони не оскаржені не можуть бути прийнятими, оскільки існує чітка процедура передбачена законодавством, якої має дотриматись податковий орган перед тим, як розпочати процедуру примусового стягнення.
Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи.
Згідно з довідкою про заборгованість, копія якої міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 642 880,89 грн.
Вказана заборгованість виникла на підставі наступного:
по податку на доходи фізичних осіб – 592 513,13 грн, яка виникла на підставі податкових повідомлень-рішень: 
№37784/13-01-24-08 від 02.09.2024, яким визначено суму грошового зобов`язання в розмірі 340 грн; 
№37779/13-01-24-08 від 02.09.2024, яким визначено суму грошового зобов`язання в розмірі 590 964,08 грн;
пеня нарахована на підставі податкового повідомлення-рішення: №37779/13-01-24-08 від 02.09.2024 в розмірі 1 209,05 грн;
по військовому збору – 49 347,76 грн, яка виникла на підставі податкового повідомлення-рішення №37782/13-01-24-08 від 02.09.2024, яким визначено суму грошового зобов`язання в розмірі - 49 247,01 грн; 
Пеня нарахована на підставі податкового повідомлення-рішення: №37782/13-01-24-08 від 02.09.2024 в розмірі 100,75 грн. 
адміністративні штрафи та інші санкції – 1 020,00 грн., який виник на підставі податкового повідомлення-рішення: №37786/13-01-24-08 від 02.09.2024, яким визначено суму грошового зобов`язання в розмірі 1020,00 грн.
Головне управління ДПС у Львівській області 28.03.2023 сформувало податкову вимогу №0000188-1307-1301 про наявність у відповідача станом на 27.03.2023 податкового боргу у розмірі 15 933,00 грн.
Оскільки заборгованість відповідачем добровільно не погашається, просить стягнути таку у судовому порядку.
Вирішуючи даний спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.
Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України (надалі - ПК України).
У відповідності до припису норми пп. 14.1.137 п. 14.1 ст. 14 ПК України, орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Відповідно до пп. 14.1.162 п. 14.1 ст. 14 ПК України, пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно з п. 14.1.175 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до пп. 14.1.265 п. 14.1 ст. 14 ПК України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з осіб, що вчинили податкове правопорушення або порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до п. 15.1. ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (п. 16.1.4. ст. 16 ПК України).
У відповідності до п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1 ст. 57 ПК України). Не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків (п. 56.11 ст. 56 ПК України).
У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (п. 57.3. ст. 57 ПК України).
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню за штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Як встановлено в абз. 4 п. 56.18 ст. 56 ПК України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу, податкове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
З аналізу наведених положень слідує, що у разі несплати платником податків протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, визначених контролюючим органом грошових зобов`язань та не оскарження у встановлений строк відповідного рішення контролюючого органу, такі податкові зобов`язання вважаються узгодженими.
Як встановлено судом, податкова заборгованість відповідача виникла на підставі податкових повідомлень-рішень №37784/13-01-24-08 від 02.09.2024, №37779/13-01-24-08 від 02.09.2024, №37782/13-01-24-08 від 02.09.2024, №37786/13-01-24-08 від 02.09.2024.
Стаття 42 ПК України унормовує питання листування платників податків та контролюючих органів.
Пункт 42.1 статті 42 ПК України встановлює, що податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.
Відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
За правилами абзаців першого, другого пункту 42.5 статті 42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Отже, законодавець передбачив два окремих випадки, коли документи вважаються належним чином врученими платнику податків: надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення (що і було зроблено ДПС України у спірному випадку) або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Водночас, у разі надіслання документів поштою, крім отримання платником цієї кореспонденції на пошті, вони також вважаються врученими у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 15 лютого 2024 року у справі № 640/9016/20, від 24 вересня 2025 року у справі № 520/7480/25.
Як доказ вручення відповідачу спірних податкових повідомлень-рішень позивач долучив список відправлень, з якого вбачається, що ОСОБА_1 направлено кореспонденцію на адресу АДРЕСА_1 із повідомленням про вручення.
Однак, доказів вручення (повідомлення про вручення або конверт із повідомленням про вручення із проставленою поштовою службою відміткою із зазначенням причини невручення) відповідачу таких рішень позивачем не подано. 
Щодо долученого позивачем трекінгу відправлень, то такий підтверджує прибуття поштового відправлення до логістичного центру у м. Жовква, в той час як адресою реєстрації місця проживання відповідача є АДРЕСА_1 .
Головне управління також долучає лист до АТ «Укрпошта», у якому просить надати інформацію про вручення поштового відправлення ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , однак відповідь на такий лист у матеріалах справи відсутня.
Отже, з огляду на відсутність доказів вручення (повідомлення про вручення або конверт із повідомленням про вручення із проставленою поштовою службою відміткою із зазначенням причини невручення) спірних податкових повідомлень-рішень відповідачу, висновок податкового органу щодо узгодження таких податкових повідомлень-рішень, як і звернення до суду із цим позовом є передчасним.
Таким чином, у задоволенні заявлених позовних вимог слід відмовити.
Водночас, контролюючий орган не позбавлений права звернутись до суду із позовом про стягнення податкового боргу після узгодження податкових повідомлень-рішень №37784/13-01-24-08 від 02.09.2024, №37779/13-01-24-08 від 02.09.2024, №37782/13-01-24-08 від 02.09.2024, №37786/13-01-24-08 від 02.09.2024 у встановленому ПК України порядку.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в :

у задоволенні позову Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, відмовити повністю.
Розподіл судового збору не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Позивач: Головне управління ДПС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35; код ЄДРПОУ 43968090).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя	Сидор Наталія Теодозіївна