Справа № 444/3141/25 Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є. 
Провадження № 33/811/56/26 Доповідач: Белена А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді – Белени А.В.,
при секретарі Радзевич Н.С.,
з участю захисника-адвоката Бовшика М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою захисника – адвоката Бовшика М.Ю. на постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 05 листопада 2025 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Жовківського районного суду Львівської області від 05 листопада 2025 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч ) гривень 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн 60 коп. судового збору. 
Згідно з постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 6.08.2025 року о 16 год. 00 хв. в с. Малехові, траса АД М-06, керував транспортним засобом марки Мерседес, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного засобу Drager Alcotest 7510, прилад № ARLJ-0013, тест № 409, результат 2,58 проміле. З результатом водій не погодився, тому йому було запропоновано пройти обстеження в медзакладі за адресою м. Львів, вул. Кульпарківська, 95, висновок лікарів 001605 на стан алкогольного сп`яніння, результат 1,71 проміле, подія зафіксована на бодікамеру, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Крім цього, ОСОБА_1 06.08.2025 року о 16 год. 00 хв. в с. Малехові, траса АД М-06, керував транспортним засобом марки Мерседес, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом, номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого вчинив зіткнення з автомобілем марки Хюндай, номерний знак НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_2 , що рухався попереду, завдавши транспортним засобам механічних пошкоджень, чим порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою судді, захисник – адвокат Бовшик М.Ю. подав апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк апеляційного оскарження; постанову суду щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування строку апеляційного оскарження зазначає, що розгляд справи відбувся без ОСОБА_1 та без його захисника, при цьому копії постанови не надходили ні на адресу ОСОБА_1 , ні на адресу його захисника Бовшика М.Ю. 
Вважає, що з огляду на територіальну віддаленість м. Канів, с. Дмитрівка Золотоніського району та м. Жовква Львівської області, а також введення воєнного стану на всій території України, оголошення повітряних тривог, унеможливило скаржника вчасно бути поінформованим про винесено щодо нього постанову.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник Бовшик М.Ю. покликається на те, що ним було скеровано до суду першої інстанції клопотання про надання йому копії матеріалів справи, а також копії відеозапису. Також просив скерувати справу за підсудністю за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Вказує, що такі клопотання проігноровані судом першої інстанції, що свідчить про свідоме порушення права на захист.
Окрім цього,зазначає, що суддею під час розгляду справи не дотримано вимог ст.ст. 245, 251, 254 КУпАП.
У додаткових поясненнях до апеляційної скарги звертає увагу, що з пояснень самого ОСОБА_1 вбачається, що він до місця зіткнення транспортних засобів дійсно керував ТЗ, але під час керування був тверезий. Вже після того, як автомобіль ОСОБА_1 був повністю зупинений і знаходився в стоячому положенні і в цей час в нього заднім ходом під час руху (відкат) на схилі інший автомобіль водієм, якого був ОСОБА_2 відкотився і зіткнувся з автомобілем Мерседес д.н.з. НОМЕР_1 . 
Щодо пояснення іншого водія ОСОБА_2 , то він взагалі був свідком медичного огляду на стан сп`яніння, що проводився на місці знаходження автомобілів поліцейськими, та його пояснення взагалі не висвітлюють факт ДТП. 
Стверджує, що матеріалами адміністративної справи - ні відеофіксацією, ні поясненнями свідків не підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Мерседес д.н.з. НОМЕР_1 .
Щодо стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , звертає увагу, що у матеріалах провадження є покликання різні результати, а саме: 1,71 проміле та 2,58 проміле. На думку апелянта, незрозуміло, чому інспектор зазначив протоколі свій результат, з яким ОСОБА_1 не погодився. 
Вважає, що прилад був зламаним, позаяк освідування проводилося двічі, а тому протоколі вказано недостовірні дані освідування.
На думку захисника, на схемі місця ДТП графічно не зображені та не зафіксовані об`єкти, що визначені п.4 розділу ІХ Інструкції «З оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затверджені наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, а тому така схема є не повною і не відображає дійсної фіксації ДТП. 
Вважає також, що у ОСОБА_1 відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, при цьому зауважує, що інспектор не міг почути запах алкоголю з ротової порожнини, оскільки ОСОБА_1 знаходився на відстані від інспектора майже 2 метри і на висоті від інспектора на 1,5 метра. Крім ОСОБА_1 має вади мови, але це фізіологічно і ніяким чином не може рахуватися, як ознак сп`яніння. 
Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, про поважні причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення не скерував.
Захисник-адвокат Бовшик М.Ю. не заперечував проти розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 .
З огляду на вимоги ч. 6 ст. 294 КУпАП, враховуючи відсутність клопотання про відкладення судового засідання, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності учасника, що не з`явився.
Заслухавши захисника-адвоката Бовшика М.Ю., перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Всупереч тверджень апеляційної скарги, ці вимоги закону суддею суду першої інстанції при розгляді справи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколах та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними у справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.
Зокрема, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 06 серпня 2026 року серії ЕПР1 № 414515 ОСОБА_1 06.08.2025 року о 16 год. 00 хв. в с. Малехові, траса АД М-06, керував транспортним засобом марки Мерседес, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом, номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого вчинив зіткнення з автомобілем марки Хюндай, номерний знак НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_2 , що рухався попереду, завдавши транспортним засобам механічних пошкоджень, чим порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Згідно з долученою до протоколу схемою місця ДТП, яка сталася 06.08.2025 о 10:00 год. на АД М09 130 км с. Малехів, транспортний засіб марки Мерседес, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом, номерний знак НОМЕР_2 внаслідок ДТП отримав пошкодження: потертість заднього бампера, переднього з лівої сторони; транспортний засіб марки «Хюндай», номерний знак НОМЕР_3 отримав пошкодження внаслідок ДТП: пошкодження заднього бампера.
Вказану схему місця ДТП ОСОБА_1 підписав без застережень.
Відповідно до письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 06.08.2025 близько 16:00 год. він керував автомобілем марки Хюндай Акцент по автодорозі М-09 130 км. Стоячи в заторі відчув удар у задню частину свого автомобіля, оскільки водій, котрий рухався позаду нього на транспортному засобі марки Мерседес, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом, номерний знак НОМЕР_2 , не дотримався безпечної дистанції.
Здійснивши аналіз наявних у справі доказів, які у своїй сукупності взаємоузгоджуються між собою, апеляційний суд приходить до переконання, що дії ОСОБА_1 внаслідок порушення вимог ПДР спричинили дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Поза всяким розумним сумнівом встановлено, що зіткнення відбулося внаслідок дій водія автомобіля марки Мерседес, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом, номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 , який не вибрав безпечної швидкості, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки Хюндай Акцент.
Щодо заперечення захисником факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння апеляційний суд зазначає таке.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.9а Правил дорожнього руху встановлено, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається процес проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, з якого слідує, що останній погодився пройти та пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою пристрою «Drager Alcotest». Відповідно до роздруківки приладу за результатом проведеного на місці зупинки транспортного засобу огляду в освідуваної особи встановлено стан алкогольного сп`яніння 2,58 ‰, та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до даних якого огляд ОСОБА_1 проводився у зв`язку з виявленими ознаками: поведінка, що не відповідає обстановці, запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. 
З результатом 2,58 ‰ ОСОБА_1 не погодився, у зв`язку з чим останнього було доставлено до КНП ЛОР ЛОМПУ та ТУ, де, після проведеного огляду на стан сп`яніння лікарем-нарклогом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, про що складено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №001605 від 06.08.2025, який не викликає сумнівів у його достовірності.
Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду передбачене пунктом 14 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 висновок лікаря щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з підстав його неповноти або неправильності не оскаржував, як і не оскаржував дії працівників медичного закладу.
На переконання апеляційного суду, наведені докази у їх сукупності підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. 
Надуманими та такими, що спрямовані на сприяння уникненню ОСОБА_1 відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, є покликання сторони захисту на те, що до моменту ДТП ОСОБА_1 був тверезим, оскільки такі спростовуються результатами огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, відповідно до яких останній перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. Такий ступінь сп`яніння досягається вживанням значної кількості алкоголю протягом кількох годин. При цьому слід звернути увагу, що ДТП мала місце о 16:00 год, а огляд на місці зупинки транспортного засобу проводився о 17:08 (результат 2,58 ‰) та у медичному закладі о 18:48 год. (результат 1,71 ‰).
Апеляційний суд вважає здобуті у справі докази є належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 та у ході апеляційного розгляду апеляційним судом не отримано даних, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції та невідповідність їх дій вимогам «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.
Інші доводи апеляційної скарги не містять покликання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.
При прийнятті рішення суддею враховано практику Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86).
Суддя суду першої інстанції, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та в силу вимог ст. 36 КУпАП наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, при цьому врахувавши характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги сторони захисту та залишенні апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
постановив :
Поновити захиснику - адвокату Бовшику Миколі Юрійовичу строк апеляційного оскарження.
Апеляційну скаргу захисника – адвоката Бовшика Миколи Юрійовича залишити без задоволення.
Постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 05 листопада 2025 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА