КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №382/2461/25 Суддя І інстанції - Нарольський М.М. 
Провадження № 33/824/1253/2026 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2026 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Сіренка М.Ю. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Яготинського районного суду Київської області від 29 грудня 2025 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,
в с т а н о в и л а:

Постановою судді Яготинського районного суду Київської області від 29 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень:
- передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік;
- передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено на ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, зі стягненням судового збору на користь держави у розмірі 605,60 грн.
Згідно постанови судді, 11.10.2025 року об 11 год 50 хв. В с. Сулимівка Бориспільського району Київській області, ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ-2102» д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Івана Бурика, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Шевченка, не надав переваги в русі автомобілю «TOYOTA VENZA» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, постраждалі під час ДТП відсутні, чим порушив п. 16.11 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
Крім того, 11.10.2025 року об 11 год 50 хв в Київській області Бориспільського району с. Сулимівка по вул. І. Бурика, водій керував автомобілем «ВАЗ-2102» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд зі згоди водія проводився на місці зупинки т. з. за допомогою газоаналізатора «Драгер» ARAM 3593 зі згодою водія, результат огляду становить 2,34 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, адвокат Сіренко М.Ю. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Яготинського районного суду Київської області від 29.12.2025 в частині притягнення до відповідальності ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та справу закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник вказує, що ОСОБА_1 після проходження огляду на приладі «Драгер», до початку складання протоколу про адміністративне правопорушення, не погодився з результатами огляду на стан сп`яніння, про що зазначив у Акті огляду на стан сп`яніння, в якому і фіксується згода чи незгода водія з оглядом на стан сп`яніння. Отже, беручи до уваги, що ОСОБА_1 після його незгоди із результатами огляду до медичного закладу не направлявся та не доставлявся, на думку апелянта, у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. 
Таким чином, апелянт вважає, що працівниками поліції був порушений «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а тому він згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП вважається недійсним. 

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про день та час апеляційного розгляду, в судові засідання не з`явився, клопотань про відкладення до суду не подавав, а тому, враховуючи наведене, вимоги ч. 6 ст. 294 КУпАП та позицію захисника, який вказав на можливість проведення апеляційного розгляду у відсутність ОСОБА_1 , апеляційний розгляд проведено у відсутність ОСОБА_1 . 

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Сіренка М.Ю., який просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав у ній наведених, дослідивши наявний у справі відеозапис,перевіривши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
У відповідності до приписів ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому апеляційним судом не переглядаються. 
Відповідно до вимогст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.
Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом п. 2.9 (а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Проте, ОСОБА_1 вимоги вказаного пункту ПДР дотримано не було.
Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, порушення ОСОБА_1 зазначених вимог п. 2.9 (а) ПДР України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №789368, згідно якого 11.10.2025 року об 11 год 50 хв в Київській області Бориспільського району с. Сулимівка по вул. І. Бурика, ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ-2102» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд зі згоди водія проводився на місці зупинки т. з. за допомогою газоаналізатора «Драгер» ARAM 3593 зі згодою водія, результат огляду становить 2,34 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП
Зазначений протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 та підписаний особою, яка його склала і безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАПі який він підписав протокол без жодних зауважень.
В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються чеком приладу «Драгер», результат тесту 2,34 проміле; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.10.2025; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів від 11.10.2025; свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки; розпискою ОСОБА_2 , який отримав від працівників поліції автомобіль ВАЗ2102, д.н. НОМЕР_1 ; відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції. 
Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.
Враховуючи сукупність доказів у справі приходжу до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії ОСОБА_1 які полягають у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, є порушенням п. 2.9 (а) ПДР України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З переглянутого під час апеляційного розгляду відеозапису вбачається, що працівники поліції приїхали по виклику з приводу дорожньо - транспортної пригоди. Під час спілкування з ОСОБА_1 працівник поліції повідомив останньому про виявлені ним у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, нечітка мова, у зв`язку з чим запропонував пройти огляд на пристрої «Драгер» на місці вчинення дорожньо-транспортної пригоди або в медичному закладі.  ОСОБА_1  добровільно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці ДТП. Після проходження огляду поліцейський повідомив ОСОБА_1 результат 2.34 проміле. При цьому, жодних заперечень з приводу результатів огляду ОСОБА_1 не висловлював. Чек приладу «Драгер» з результатом тесту в 2.34 проміле ОСОБА_1 підписав без жодних зауважень. В подальшому, ознайомившись з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 його підписав, зазначивши, що не керував автомобілем. При цьому, заперечень щодо результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не висловлював і на той час. 
Отже, доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду на стан сп`яніння є безпідставними, оскільки спростовуються даними відеозапису з нагрудної камери працівника поліції. 
Щодо тверджень захисника про те, що ОСОБА_1 про свою незгоду з оглядом на стан сп`яніння зазначив у Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів і тому працівники поліції мали його доставити до медичного закладу, то слід зазначити, що як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 в акті огляду вказав про незгоду не з результатами огляду, а зазначив про свою незгоду з тим, що саме він був за кермом на момент ДТП. Саме тому на місце оформлення матеріалів працівниками поліції була запрошена особа, на яку вказував ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , який працівникам поліції надав пояснення про те, що в дійсності за кермом автомобіля «ВАЗ-2102» д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП був саме ОСОБА_1 .
Більш того, щодо факту керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом, то як вбачається з дослідженого відеозапису, сам ОСОБА_1 на початку відеозапису говорить поліцейському: «Я притормозив, тоді виїжджаю». В подальшому на запитання поліцейського про те як він виїжджав з другорядної дороги, ОСОБА_1 вказав, що виїжджав із-за повороту, а тоді побачив автомобіль. Відтак, факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 повністю підтверджений наявними у справі доказами.
Інших доводів, які б спростували висновок суду першої інстанції щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в апеляційній скарзі не наведено. 
За вказаних обставин, висновок судді місцевого суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим та базується на комплексі доказів, досліджених судом першої інстанції і перевірених в ході апеляційного перегляду справи. 
Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, та призначив стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка є безальтернативною.
Будь - якого неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б могли стати підставою для скасування рішення суду першої інстанції не встановлено. 
З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Яготинського районного суду Київської області від 29 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю. 
На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника Сіренка М.Ю. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову судді Яготинського районного суду Київської області від 29 грудня 2025 року, якою  ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Л.І. Кепкал