Справа №345/7072/25 
Провадження № 2/345/414/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2026 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано – Франківської області в складі: 
головуючого – судді Миговича О.М.
секретаря – Бабійчук Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калуші справу за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах якої діє адвокат Крикун Тетяна Олександрівна до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно, суд 
в с т а н о в и в :

Представниця позивачів ОСОБА_4 звернулася до суду із зазначеним позовом. Позовні вимоги мотивовано тим, що Рішенням Калуського міськрайонного суду від 05.05.2025 року за матір`ю позивачів – відповідачем по справі ОСОБА_3 було визнано право власності на частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 , а саме: на спадкове майно ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням частки у спільній сумісній власності, належної ОСОБА_3 . Інша частина будинковолодіння по АДРЕСА_1 залишилася неохоплена вказаним вище рішенням суду.
На підставі рішення Калуського міськрайонного суду від 05.05.2025року за матір`ю позивачів – відповідачем по справі ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав № 433529671 від 01.07.2025року. Право власності на іншу частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 знову ж таки залишилося ні за ким не зареєстроване.
Так, згідно виписки з погосподарської книги №7 Кропивницької сільської ради народних депутатів на 1991-1995роки № 1 від 25.01.2025року, житловий будинок по АДРЕСА_1 був колгоспним двором, головою двору була ОСОБА_5 . Таким чином, дане нерухоме майно являлося майном колишнього колгоспного двору, тобто у відповідності до ст.112 ЦК України(1963р.) було спільним майном членів колгоспного двору.
У відповідності до довідки Івано-Франківського ОБТІ від 19.09.2024року №00191 згідно архівних даних реєстрація права власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 не проводилася. Так, на час усуспільнення, в колгоспному дворі за адресою АДРЕСА_1 , проживали: бабця позивачів - ОСОБА_5 , батько позивачів – ОСОБА_6 , позивачі по справі – ОСОБА_7 та ОСОБА_1 і їх мати – відповідач ОСОБА_3 . Дана обставина підтверджується випискою з погосподарської киги №7 Кропивницької сільської ради народних депутатів на 1991-1995роки № 1 від 25.01.2025року.
Таким чином, оскільки до членів колгоспному двору по АДРЕСА_1 належали лише п`ятеро, то житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 після ліквідації колгоспних дворів став належати всім по 1/5 частині кожному.
Проте, батько позивачів (син ОСОБА_5 та чоловік відповідачки по справі ОСОБА_3 ) ОСОБА_6 помер ще ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті його частка у майні колгоспного двору розділилася порівну між усіма, як між його спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину, так як проживали з спадкодавцем на час смерті , і усім ( позивачам, померлій ОСОБА_5 та відповідачці) стало вже належати по частині будинковолодіння. Вказана обставина встановлена рішенням Калуського міськрайонного суду від 05.05.2025року. Тобто даним рішенням фактично визначено розмір часток у праві спільної сумісної власності бувших членів колгоспного двору на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, відповідачка в даний час на підставі вказаного рішення суду, як зазначено вище, зареєструвала за собою право власності на частину домоволодіння по АДРЕСА_1 , а належні позивачам кожному по частині домоволодіння по АДРЕСА_1 , залишилися вказаним рішенням неохоплені, в зв`язку з чим, вони не мають змоги зареєструвати своє право власності на свої частини домоволодіння, так як в них відсутній правовстановлюючий документ.
З огляду на викладене позивачі звернулися до суду та просять постановити рішення, яким визнати:
за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 ;
за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .
Позивачі в судове засідання не з`явилися, однак від їх представниці поступила заяву, в якій вона вказала, що позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити, а розгляд справи проводити без їх участі.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, в якій вказала, що заперечень, щодо поданої позовної заяви немає, позовні вимоги визнає повністю, просила здійснювати розгляд справи за її відсутності.
Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.25).
Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.26).
Відповідно до виписки з погосподарської книги №7 Кропивницької сільської ради народних депутатів на 1991-1995 роки № 1 від 25.01.2025 року, житловий будинок по АДРЕСА_1 був колгоспним двором, головою двору була ОСОБА_5 . Разом з нею проживали ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (а.с.17). 
Таким чином, дане нерухоме майно являлося майном колишнього колгоспного двору, тобто у відповідності до ст.112 ЦК України (1963р.) було спільним майном членів колгоспного двору.
Згідно з копією свідоцтва про народження ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками зазначені ОСОБА_9 та ОСОБА_5 (а.с.28).
Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (а.с.27).
Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (а.с.29). Після укладення шлюбу 23.01.2004 року із ОСОБА_10 прізвище було дружини змінене на « ОСОБА_11 ».
Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.02.2012 року, шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_10 розірвано (а.с.30).
Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_12 23.04.2012 року уклала шлюб із ОСОБА_13 , після реєстрації шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_14 » (а.с.31).
Таким чином у судовому засіданні підтверджено, що позивачі являється дітьми відповідачки. 
У відповідності до довідки Івано-Франківського ОБТІ від 19.09.2024року №00191 згідно архівних даних реєстрація права власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 не проводилася (а.с.19).
Згідно технічного паспорта від 19.09.2024 будинковолодіння по АДРЕСА_1 складається з: «А» - житловий будинок , «Б» - сарай, «В» - сарай, «Г» - стодола, «Д» - убиральня, «Е» - сарай, «Є» - літня кухня, «Ж» - сарай, № 1 – криниця, №2,3 - ворота, №4,5 - огорожа (а.с. 20-23).
Згідно довідки від 22.01.2025 № 9728 інвентаризаційна вартість будинковолодіння по АДРЕСА_1 складає 415245,00 грн. (а.с. 24).
Рішенням Калуського міськрайонного суду від 05.05.2025 року за матір`ю позивачів – відповідачем по справі ОСОБА_3 було визнано право власності на частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 , а саме: на спадкове майно ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням частки у спільній сумісній власності, належної ОСОБА_3 (а.с.14-16).
Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав №433529671 від 01.07.2025 за ОСОБА_3 зареєстровано будинковолодіння по АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності, частка становить (а.с.18).
З огляду на викладене відповідачка на даний час на підставі судового рішення суду, як зазначено вище, зареєструвала за собою право власності на частину домоволодіння по АДРЕСА_1 , а належні позивачам кожному по частині домоволодіння по АДРЕСА_1 , залишилися вказаним рішенням неохоплені, в зв`язку з чим, вони не мають змоги зареєструвати своє право власності на свої частини домоволодіння.
Відповідно до Закону України «Про власність» з 15.04.1991 відбулося усуспільнення власності колгоспно-кооперативної у приватну суспільну сумісну власність. Майно придбане внаслідок спільної праці сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними.
Згідно ст. 120 ЦК України (в редакції 1963) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. 
Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визнання права передбачено як спосіб захисту цивільних прав та інтересів.
Відповідно до ст.ст. 317,318,319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
У відповідності до ст.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи, що Рішенням Калуського міськрайонного суду від 05.05.2025 року визначено розмір часток у праві спільної сумісної власності колишніх членів колгоспного двору на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та за матір`ю відповідачів визнано право власності на частину будинковолодіння, то з урахуванням частки у спільній сумісній власності, належній позивачам, за ними слід визнати право власності по 1/4 частині будинковолодіння кожному.
З огляду на викладене, зібрані по справі докази та належна їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.
На підставі викладеного, ст. 120 ЦК України (в редакції 1963року), ст.ст.16, 317,318,319, 328, 392 ЦК України, керуючись ст.ст.259,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити. 
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 ; за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: