ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2026 року   Справа № 902/1531/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Маціщук А.В. ,  суддя Філіпова Т.Л. 
секретар судового засідання Першко А.А.
за участю представників сторін:
від позивача: Сидорук В.В.
від відповідача: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 09 лютого 2026 року у справі №902/1531/25 (повний текст ухвали складено 11 лютого 2026 року, суддя Маслій І.В.) 
за позовом: Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" 
до Фізичної особи-підприємця Єгояна Самвела Сергійовича 
про стягнення 104 741,28 грн

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа №902/1531/25 за позовом Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" до фізичної особи-підприємця Єгояна Самвела Сергійовича про стягнення 104 741,25 грн вартості необлікованої електричної енергії.
Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 09 лютого 2026 року у справі №902/1531/25 частково задоволено клопотання представника фізичної особи-підприємця Єгояна Самвела Сергійовича - адвоката Слободянюка Миколи Володимировича (вих. №12/01/26/6 від 12 січня 2026 року) про призначення у справі судової трасологічної та електротехнічної експертизи. Призначено у справі №902/1531/25 судову трасологічну експертизу, проведення якої доручено Вінницькому науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. На розгляд судової експертизи поставлено наступні питання: чи здійснювалось відкриття та повторне навішування одноразових пломб ОСР за №С67994789, С67994791, після їх установки? Чи має корпус зазначеного електричного лічильника та його зовнішні і внутрішні елементи сліди відкриття або пошкодження?
Місцевий господарський суд дійшов висновку, що для встановлення обставин, які входять до предмета доказування у справі про стягнення вартості необлікованої електричної енергії, а саме щодо можливого несанкціонованого втручання у роботу приладу обліку та стану встановлених на ньому пломб, необхідні спеціальні знання у сфері трасології, які не можуть бути замінені іншими засобами доказування, у зв`язку з чим клопотання відповідача про призначення судової експертизи підлягає частковому задоволенню; суд призначив у справі судову трасологічну експертизу, проведення якої доручив Вінницькому НДЕКЦ МВС України, поклав витрати на її проведення на відповідача та зупинив провадження у справі до отримання експертного висновку.
Не погодившись з винесеною ухвалою, Акціонерне товариство "Вінницяобленерго" звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Вінницької області від 09 лютого 2026 року у справі №902/1531/25, справу №902/1531/25 направити до Господарського суду Вінницької області для продовження розгляду.
Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що разом із позовною заявою ним уже було подано висновок експерта №24-3693/2, у якому досліджено ті самі обставини, що стали предметом новопризначеної судом експертизи. Зокрема, у межах цього дослідження вже були поставлені питання щодо відкриття та повторного навішування одноразових пломб ОСР №С67994789 та №С67994791, а також щодо наявності на корпусі лічильника та його зовнішніх і внутрішніх елементах слідів відкриття або пошкодження. За результатами проведеного дослідження експерт уже дійшов висновку про наявність пошкоджень пломб, що свідчать про їх розкриття та повторне встановлення, а також про наявність на лічильнику пошкоджень, утворених при розбиранні або спробі розбирання. Відтак, на переконання апелянта, у справі вже наявний належний доказ із тих самих питань, а тому підстав для призначення ще однієї експертизи не було.
Окремо скаржник зазначає, що одне з питань, поставлених судом на вирішення експерта, взагалі не стосується предмета доказування у цій справі. Йдеться про питання щодо наявності на корпусі електричного лічильника та його зовнішніх і внутрішніх елементах слідів відкриття або пошкодження. Апелянт вказує, що нарахування вартості необлікованої електричної енергії було здійснено не у зв`язку з доведенням втручання у роботу приладу обліку, а на підставі підпункту 2 пункту 8.4.2 ПРРЕЕ - у зв`язку з пошкодженням пломб, які закривають доступ до струмоведучих частин схеми обліку. У зв`язку з цим, на його думку, встановлення факту пошкодження чи відкриття самого лічильника не має вирішального значення для правильного вирішення спору. 
Крім того, апелянт вказує, що суд першої інстанції не виконав вимог статті 99 ГПК України, оскільки належним чином не мотивував необхідність призначення експертизи. На думку скаржника, суд мав встановити сукупність передбачених законом умов для її призначення, зокрема: чи справді для з`ясування обставин справи потрібні спеціальні знання, без яких неможливо встановити відповідні факти, а також чи відсутній у справі висновок експерта з тих самих питань, або чи наявні обґрунтовані сумніви щодо правильності вже поданого висновку. Апелянт наголошує, що оскаржувана ухвала не містить конкретного обґрунтування, які саме недоліки або суперечності має поданий позивачем висновок експерта, і чому він не може бути оцінений судом поряд з іншими доказами. 
Скаржник також звертає увагу на те, що за змістом статті 107 ГПК України, у разі якщо висновок експерта є неповним або неясним, суд вправі призначити додаткову експертизу, а за наявності сумнівів у правильності висновку - повторну експертизу, доручивши її іншим експертам. Водночас, як стверджує апелянт, суд першої інстанції не встановив ані неповноти, ані неясності, ані суперечностей наданого висновку, проте все одно призначив нову експертизу з тих питань, які вже були предметом попереднього дослідження. Такий підхід, на думку скаржника, не відповідає процесуальному закону.
Апелянт спростовує доводи відповідача, якими той обґрунтовував наявність сумнівів у правильності висновку експерта. Зокрема, скаржник вказує, що твердження про нібито взаємовиключні висновки експерта щодо природи пошкоджень пломб є наслідком вибіркового цитування висновку та виривання окремих фрагментів із контексту. Апелянт пояснює, що експерт спочатку дослідив зовнішні поверхні пломб, де дійсно міг припустити декілька варіантів походження окремих пошкоджень, а після розрізання пломб та дослідження їх внутрішніх поверхонь встановив ознаки, характерні саме для розкриття та повторного навішування. Саме сукупність зовнішніх і внутрішніх ознак, за твердженням скаржника, і стала підставою для остаточного однозначного висновку експерта. 
Скаржник не погоджується з аргументом відповідача про нібито відсутність у висновку достатнього обґрунтування, які саме пошкодження дозволили експерту зробити висновок про розкриття пломб. Скаржник зазначає, що у висновку наведено конкретні виявлені сліди у вигляді статичних вм`ятин, вдавлень матеріалу та подряпин різної форми, величини і напрямку, а також вказано їх локалізацію, що відображено в ілюстративних матеріалах, доданих до висновку. На думку апелянта, цього достатньо для висновку про належну мотивованість експертного дослідження. 
Крім цього, апелянт заперечує доводи відповідача щодо одноразового характеру полімерних пломб та неможливості їх повторного встановлення. Він посилається на лист виробника відповідних пломб, згідно з яким розкриття або повторне встановлення таких пломб неможливе без утворення пошкоджень. Саме це, за твердженням скаржника, додатково підтверджує правильність висновку експерта про те, що виявлені пошкодження на внутрішніх частинах пломб виникли внаслідок їх розкриття і повторного навішування, а не у процесі первинного встановлення чи звичайної експлуатації. 
Також апелянт відхиляє посилання відповідача на можливість утворення слідів ковзання чи подряпин у процесі первинного встановлення пломб, зокрема із застосуванням інструментів на кшталт плоскогубців. Він наголошує, що такі полімерні пломби встановлюються вручну, а характер і розташування виявлених пошкоджень не лише на якорях, а й на інших внутрішніх поверхнях корпусу - виключають версію про їх випадкове походження при первісному монтажі. На думку скаржника, наведені відповідачем припущення не підтверджені жодними належними доказами. 
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23 лютого 2026 року у справі №902/1531/25 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 09 лютого 2026 року у справі №902/1531/25. Розгляд апеляційної скарги призначено на "18" березня 2026 р. об 11:20год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59, у залі судових засідань №2.
27 лютого через систему "Електронний суд" ЄСІТС від представника Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" - Сидорука Василя Васильовича надійшла заява про участь у судовому засіданні у справі №902/1531/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02 березня 2026 року у справі №902/1531/25 вказане клопотання задоволено. Забезпечено представнику Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" участь в судовому засіданні по справі №902/1531/25 призначеному на "18" березня 2026 р. об год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Відповідач своїм правом, передбаченим статтею 263 ГПК України, не скористався, відзиву на апеляційну скаргу не надав.
В судовому засіданні 18 березня 2026 року, яке проводилось в режимі відеоконференції у відповідності до статті 197 ГПК України, представник позивача повністю підтримав вимоги і доводи викладені в апеляційній скарзі.
Колегія суддів, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, ухвалу місцевого господарського суду - залишити без змін.
При цьому колегія суддів виходила з наступного.
Відповідно до приписів статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
За приписами статті 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Статтею 99 ГПК України визначено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Тобто, експертиза призначається, за сукупності декількох умов, а саме для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо та жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).
Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.
Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.
Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.
Згідно статті 100 ГПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, відтак безпідставне призначення судової експертизи та зупинення у зв`язку з цим провадження у справі перешкоджає подальшому розгляду справи.
Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.
Означена правова позиція висловлена, зокрема, в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16 та від 24 січня 2018 року у справі №917/50/17.
При цьому, неприпустимо ставити перед судовими експертами питання, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі, а також правові питання, вирішення яких згідно з чинним законодавством віднесено до компетенції суду.
Призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому, питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27 квітня 2021 року у справі № 927/685/20).
Статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" визначено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.
Відповідно до пункту 1.2.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5, з урахуванням Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, також затверджених згаданим наказом Міністерства юстиції України, одним із видів експертиз є, зокрема, електротехнічна експертиза. Об`єктами електротехнічної експертизи є електрообладнання, електроприлади, їх частини, фрагменти електропроводів і кабелів, улаштування електрозахисту, електрокомутаційне влаштування, електричні схеми тощо. До основних завдань електротехнічної експертизи належать: встановлення причин виникнення аварійних режимів в електричних мережах та електрообладнанні, вплив цих режимів на роботу електроприладів та електробезпеку людини, аналіз роботи електроустановок та їх відповідність нормативним вимогам.
Згідно пункту 5 Науково-методологічних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень основними завданнями трасологічної експертизи є ідентифікація або визначення родової (групової) належності індивідуально визначених об`єктів за матеріально фіксованими слідами - відображеннями їх слідоутворювальних поверхонь; діагностика (установлення властивостей, станів) об`єктів; ситуалогічні завдання (установлення механізму слідоутворення тощо).
Трасологічною експертизою можна також установлювати факти, які належать до просторових, функціональних, структурних, динамічних і деяких інших характеристик процесу слідоутворення, а також особливостей слідоутворювальних об`єктів.
Перед трасологічною експертизою можуть ставитись питання про наявність на предметах обстановки місця події слідів взаємодії з іншими предметами, придатність цих слідів для ідентифікації або про наявність у цих слідах ознак, що орієнтують на пошук зазначених об`єктів.
Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.
Колегія суддів зазначає, що необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень. Експертиза це науковий, дослідницький шлях до висновків, які формулюються у висновку експерта, про фактичні обставини справи. Отже, експертиза призначається судом у випадку необхідності встановлення фактів (обставин), дані про які вимагають спеціальних знань, та які мають суттєве значення для правильного вирішення спору по суті. При цьому господарський суд самостійно визначає, чи є у нього необхідність у спеціальних знаннях і, відповідно, призначення для цього експертизи, чи такої необхідності немає і суд може вирішити спір на підставі інших доказів, поданих у справі.
Позовом у процесуальному сенсі є вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі.
Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову являються предмет і підстава.
Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.
Підставами заявленого позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.
Як вбачається з наявних матеріалів справи, предметом позову у даній справі є вимога Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" до фізичної особи-підприємця Єгояна Самвела Сергійовича про стягнення 104 741,25 грн вартості необлікованої електричної енергії, нарахованої на підставі акта про порушення №04401 від 04 грудня 2023 року, складеного відповідно до підпункту 2 пункту 8.4.2 та пункту 8.4.10 Правил роздрібного ринку електричної енергії.
Підставою заявлених позовних вимог позивач визначає встановлення під час перевірки факту порушення вимог ПРРЕЕ, що полягало у пошкодженні пломб оператора системи розподілу, які забезпечують захист доступу до струмоведучих частин схеми обліку електричної енергії, у зв`язку з чим позивачем здійснено нарахування вартості необлікованої електричної енергії відповідно до передбаченого правилами порядку. 
При цьому відповідач заперечує наявність допущеного ним порушення та ставить під сумнів обґрунтованість висновку експерта №24-3693/2 трасологічного дослідження приладу обліку електричної енергії та пломб, проведеного Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України, на підставі якого, зокрема, були встановлені пошкодження пломб та ознаки їх розкриття і повторного навішування. 
З огляду на висловлені відповідачем сумніви щодо правильності та обґрунтованості зазначеного експертного висновку, представником відповідача було заявлено клопотання про призначення у справі судової трасологічної та електротехнічної експертизи, мотивоване необхідністю перевірки висновків проведеного дослідження та встановлення обставин щодо можливого втручання у роботу приладу обліку і стану встановлених на ньому пломб, яке судом першої інстанції було частково задоволено. 
Приймаючи до уваги, що предметом спору у даній справі є вимога Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" про стягнення з фізичної особи-підприємця Єгояна Самвела Сергійовича вартості необлікованої електричної енергії, нарахованої на підставі акта про порушення №04401 від 04 грудня 2023 року, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що для встановлення обставин, які входять до предмета доказування у цій справі, зокрема щодо наявності або відсутності ознак пошкодження, розкриття та повторного навішування одноразових пломб оператора системи розподілу, а також можливих слідів втручання у роботу приладу обліку електричної енергії, необхідні спеціальні знання у сфері трасології, якими суд не володіє. Саме необхідність отримання таких спеціальних знань і зумовила призначення у справі судової експертизи з метою встановлення відповідних фактичних обставин.
На переконання колегії суддів, призначення у даній справі судової трасологічної експертизи з урахуванням доводів та заперечень сторін є обґрунтованим та спрямованим на всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору та ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення.
Колегія суддів також відхиляє доводи апелянта про відсутність підстав для призначення експертизи з огляду на те, що разом із позовною заявою ним уже було подано висновок експерта №24-3693/2 трасологічного дослідження, складений за результатами дослідження приладу обліку електричної енергії та встановлених на ньому пломб.
Водночас відповідач у своїх запереченнях проти позову поставив під сумнів обґрунтованість та достовірність зазначеного експертного висновку, вказуючи на наявність сумнівів щодо правильності зроблених у ньому висновків. За таких обставин, з метою перевірки доводів сторін та усунення наявних у справі сумнівів щодо встановлених фактичних обставин, місцевий господарський суд за клопотанням відповідача правомірно призначив у справі судову експертизу.
При цьому, колегія суддів зауважує, що у відповідності до приписів статті 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 2. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 73 ГПК України).
За приписами статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з частиною 3 статті 98 ГПК України висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
З огляду на вище встановлені обставини, які свідчать про дійсну необхідність у спеціальних знаннях у сфері іншій, ніж право, та відповідно необхідність призначення по справі судової експертизи, колегія суддів не приймає до уваги твердження апелянта з приводу затягування відповідачем розгляду цієї справи, оскільки зупинення провадження, у даному випадку, зумовлено саме необхідністю проведення експертного дослідження, що не може вважатись необґрунтованим затягуванням справи.
Судова колегія залишає поза увагою доводи апелянта, які ґрунтуються на незгоді (запереченні) з наданим позивачем висновком експерта, оскільки оцінка такому доказу має бути надана судом під час розгляду справи по суті, в той час як наразі судом апеляційної інстанції ця справа по суті не вирішується.
Тобто, на стадії вирішення питання про призначення судової експертизи суд, з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів, оцінює наданий позивачем висновок експерта №24-3693/2 виключно з точки зору наявності чи відсутності обґрунтованих сумнівів щодо його правильності. Водночас доводи відповідача про неналежність, недопустимість або недостовірність зазначеного експертного висновку, так само як і заперечення позивача щодо таких тверджень, стосуються безпосередньо доказового значення відповідного висновку як доказу у справі. Надання оцінки таким доводам та встановлення належності, допустимості, достовірності й достатності цього доказу у сукупності з іншими матеріалами справи належить до повноважень суду під час розгляду справи по суті.
З урахуванням вищенаведеного колегія суддів не вбачає порушень норм матеріального та процесуального права, на які посилається апелянт, та вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність задоволення клопотання відповідача про призначення судової експертизи.
Згідно з статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що наведені скаржником доводи щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи. У зв`язку з цим підстави для скасування ухвали Господарського суду Вінницької області від 09 лютого 2026 року у справі №902/1531/25 відсутні, що зумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали — без змін.
Керуючись ст. ст. 269, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 09 лютого 2026 року у справі №902/1531/25 залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Вінницької області від 09 лютого 2026 року у справі №902/1531/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Справу №902/1531/25 повернути до Господарського суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "19" березня 2026 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б. 

Суддя   Маціщук А.В. 

Суддя   Філіпова Т.Л.