ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/454/26

12 березня 2026 року м. Костопіль
Костопільський районний суд Рівненської області
в складі судді ОСОБА_1 
за участі секретаря ОСОБА_2 
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 (дистанційно)
захисника адвоката ОСОБА_5 (дистанційно)
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Костопіль кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42025182490000570 від 15.07.2025, за обвинувальним актом щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Протопопівка Олександрійського району Кіровоградської області, громадянина України, зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , із середньою освітою, одруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, офіцера відділення підготовки військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України,

в с т а н о в и в:
16.09.2022 громадянина ОСОБА_4 на підставі Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» призвано на військову службу за мобілізацією до лав Збройних Сил України.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 31.12.2023 сержанта ОСОБА_4 призначено на посаду інструктора взводу інструкторів військової частини НОМЕР_2 .
На підставі розпорядження Генерального штабу Збройних Сил України (про переміщення військовослужбовців) від 03.09.2025 №269, наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 26.09.2025 за №288, сержанта ОСОБА_4 направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 окрема штурмова бригада ЗС України).
Під час проходження військової служби за мобілізацією сержант ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та Законів України, виконувати свої службові обов`язки, що визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, сумлінно вивчати військову справу, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно, бути дисциплінованим, пильним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
Згідно приписів ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє особу від юридичної відповідальності.
У той же час, у військовій частині НОМЕР_5 на посаді тимчасово виконувача обов`язків командира 1 навчальної роти 1 навчального батальйону проходив військову службу молодший лейтенант ОСОБА_6 та у підпорядкуванні якого проходив військову службу за мобілізацією курсант 1 навчальної роти 1 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_5 солдат ОСОБА_7 .
Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами відповідальності за вчинення корупційних правопорушень є особи, які прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та які постійно або тимчасово обіймають посади, пов`язані з виконанням організаційно- розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків.
Зокрема, згідно з підпунктом «г» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» військові посадові особи Збройних Сил України відносяться до осіб, що уповноважені на виконання функцій держави, на яких поширюються обмеження, що встановлені, цим Законом.
Вимогами ст. 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особам, які уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняним до них особам забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.
Згідно примітки до ст. 364 КК України службовими особами у статтях 364,368,368'5,369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських
функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.
Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до ст. 364 КК України, тимчасово виконуючий обов`язки командира 1 навчальної роти 1 навчального батальйону військової частини НОМЕР_5 молодший лейтенант ОСОБА_6 являється службовою особою, яка наділена повноваженнями, пов`язаними з виконанням організаційно- розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.
Разом з тим, сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, у порушення вимог вищевказаного законодавства, вчинив корупційне кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, 13 липня 2025 року в другій половині дня (точного часу органом досудового розслідування не встановлено), військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 сержант ОСОБА_4 , знаходячись на території АДРЕСА_3 , під час зустрічі з тимчасово виконуючим обов`язки командира 1 навчальної роти 1 навчального батальйону військової частини НОМЕР_5 молодшим лейтенантом ОСОБА_6 дізнався про те, що солдат ОСОБА_8 являється підлеглим військовослужбовцем для молодшого лейтенанта ОСОБА_6 та відразу після цього у сержанта ОСОБА_4 виник злочинний намір, направлений на пропозицію надання та надання молодшому лейтенанту ОСОБА_6 неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у розмірі 20 000 доларів США за сприяння та організацію переміщення військовослужбовця військової частини НОМЕР_5 солдата ОСОБА_8 за межі військового полігону військової частини НОМЕР_5 з метою подальшого самовільного залишення військової частини.
Надалі, під час вказаної зустрічі сержант ОСОБА_4 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, висловив пропозицію молодшому лейтенанту ОСОБА_6 надати йому неправомірну вигоду в розмірі 20 000 доларів США за сприяння та організацію переміщення солдата ОСОБА_8 за межі військового полігону військової частини НОМЕР_5 з метою подальшого самовільного залишення військової частини.
У подальшому, близько 10.30 год. 24.07.2025 сержант ОСОБА_4 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, продовжуючи свою протиправну діяльність, об`єднану єдиним злочинним умислом, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 , перебуваючи на околиці села Мала Любаша Рівненського району Рівненської області, знаходячись безпосередньо біля автомобіля марки «Nisan Х-trail», д.н.з. НОМЕР_6 , наказав ОСОБА_9 надати молодшому лейтенанту ОСОБА_6 в якості неправомірної вигоди грошові кошти в розмірі 20 000 доларів США за вчинення ним в інтересах третьої особи солдата ОСОБА_8 дій, пов`язаних з використанням наданого йому службового становища, а саме за сприяння та організацію переміщення ОСОБА_8 за межі полігону військової частини НОМЕР_5 , з метою самовільного залишення ним військової частини.
Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 369 КК України - пропозиція надання та надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах третьої особи, дій з використанням наданого їй службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 за участі його захисника ОСОБА_5 від 30 січня 2026 року, за умовами якої сторони погодилися про повне беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України та узгодили покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України узгодили звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку. 
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , підтримавши угоду, повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, у вчиненому розкаявся.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити зазначену угоду про визнання винуватості.
Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні вважав за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , захисником ОСОБА_5 , оскільки вона відповідає вимогам КПК України та закону про кримінальну відповідальність.
Перевіривши угоду про визнання винуватості та заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, суд дійшов висновку, що укладення зазначеної угоди сторонами є добровільним, вона відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, і підлягає затвердженню.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 469 КПК України за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи (осіб) у вчиненні будь-якого корупційного кримінального правопорушення чи кримінального правопорушення, пов`язаного з корупцією, та якщо інформація щодо вчинення такою особою (особами) кримінального правопорушення буде підтверджена доказами, і за умови повного або часткового (з урахуванням характеру та ступеня участі особи у вчиненні злочину) відшкодування підозрюваним або обвинуваченим завданого збитку або заподіяної шкоди (якщо такі збитки або шкода були завдані).
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. 
Укладаючи угоду про визнання винуватості, підозрюваний ОСОБА_4 зобов`язався викрити злочинні дії іншого співучасника злочину у кримінальному провадженні №42025182490000570 від 15.07.2025, а саме підозрюваного ОСОБА_9 щодо його причетності до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 369 КК України; співпрацювати зі стороною обвинувачення та надавати правдиві, достовірні та повні показання, які викривають підозрюваного ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину; приймати участь у судовому розгляді вказаного кримінального провадження щодо ОСОБА_9 , вчиняти будь-які інші дії, пов`язані із викриттям вказаної особи, правдиво та повною мірою відповідати на всі поставлені питання, добровільно надавати всю відому йому інформацію під час судового розгляду у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 .
Підозрюваний ОСОБА_4 розуміє, що ці зобов`язання співпрацювати продовжуються і після винесення вироку щодо нього, а відмова від такого співробітництва є порушенням даної угоди.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 369 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, внаслідок якого шкоди державним та суспільним інтересам не завдано.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. 
Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна; умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб; відсутні підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним; не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за цією угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання ним винуватості.
При призначенні покарання суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винного, зокрема те, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утримані неповнолітню дитину, а такожобставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами; особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. 
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.
Міра покарання, узгоджена сторонами угоди про визнання винуватості, відповідає вимогам закону.
Сторони погоджуються на призначення такого покарання, розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, ч. 1 ст. 475, п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Суд має право затвердити угоду у підготовчому судовому засіданні.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором і підозрюваним ОСОБА_4 та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання. 
Таким чином, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, за ч. 3 ст. 369 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України у кримінальних провадженнях щодо корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про визнання винуватості, якщо сторонами угоди узгоджено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на строк не більше восьми років або іншого більш м`якого покарання, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Враховуючи характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, те, що він є учасником бойових дій, має відомчі заохочувальні відзнаки за зразкове виконання обов`язків військової служби, а також повне, беззастережне визнання ним своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, внесення ним власних коштів в сумі 250000 грн. на спеціальний рахунок Національного банку України для збору коштів на підтримку Збройних Сил України, надання викривальних показів щодо протиправних дій іншого співучасника злочину підозрюваного ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, суд дійшов висновку про можливість його виправлення без відбування покарання та у відповідності до ч. 2 ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк терміном на два роки, із покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Нагляд за військовослужбовцем ОСОБА_4 покласти на командира військової частини НОМЕР_1 .
Заходи забезпечення кримінального провадження у виді застави, арешту майна підлягають скасуванню відповідно до вимог ст. 203, ч. 4 ст. 174 КПК України. 
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати на залучення експерта складають 10696 грн. 80 коп. 
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України, п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КПК України. 
На підставі викладеного та керуючись ст. 368-371, 373, 374, 472, 474, 475 КПК України, -
у х в а л и в:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 від 30 січня 2026 року.
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України та призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
На підставі ч. 2 ст. 75 КК України  звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
Покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Нагляд за виконанням покладених на військовослужбовця ОСОБА_4 обов`язків покласти на командира військової частини НОМЕР_1 , а у разі його звільнення з військової служби - на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 10696 (десять тисяч шістсот дев`яносто шість) грн. 80 коп.
Застосований ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 25.07.2025 до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави після набрання вироком законної сили - скасувати.
Внесену заставу після набрання вироком законної сили повернути заставодавцям: ОСОБА_10 в сумі 93240 грн. 00 коп. (дев`яносто три тисячі двісті сорок) грн. 00 коп., ОСОБА_11 - 149000 (сто сорок дев`ять тисяч) грн. 00 коп. 
Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 25.07.2025 року на грошові кошти у сумі 20000 (двадцять тисяч) доларів США, купюрами номіналом по 100 (сто) доларів США, мобільний телефон «iPhone-14 Pro» із сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_7 ІМЕІІ: НОМЕР_8 , ІМЕІ2: НОМЕР_9 , грошові кошти в сумі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. після набрання вироком законної сили - скасувати.
Речові докази: мобільний телефон «iPhone-14 Pro» із сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_7 ІМЕІІ: НОМЕР_8 , ІМЕІ2: НОМЕР_9 , належний ОСОБА_4 , переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів СУ ГУНП в Рівненській області (а.с. 222 т.1), грошові кошти в сумі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп., які передані на зберігання до відділення АТ КБ «Приватбанк» м. Рівне та поміщені до сейф-пакету CR11264400, акт прийому передачі майна на зберігання від 12.08.2025, 20250812СОР013 (а.с. 86 т.1), після набрання вироком законної сили повернути власнику - ОСОБА_4 .
Застосувати спеціальну конфіскацію, що полягає у примусовому безоплатному вилученні у власність держави, до речових доказів, які є предметом (засобами) вчинення кримінального правопорушення, грошових коштів у сумі 20000 (двадцять тисяч) доларів США, купюрами номіналом по 100 (сто) доларів США (а.с.137 т.1), які перебувають на зберіганні у відділенні АТ КБ «Приватбанк» м. Рівне (акт прийому передачі майна на зберігання від 12.09.2025 20250912СОР008, а.с. 137 т. 1). 

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження.
Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення. 

Суддя: ОСОБА_1