Справа № 541/4662/25
Номер провадження3/541/34/2026

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Морозовська О.А., за участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника – адвоката – Огризкова А.А., розглянувши матеріали, які надійшли від Миргородського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 ,
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И В:
21 листопада 2025 року о 22 годині 42 хвилини в м. Миргород по вул. Гурамішвілі, 3 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом TOYOTA LAND CRUISER д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору Alcotest Drager 0936. Результат 2,13 проміле (тест № 1617). Від керування транспортним засобом відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину в скоєнні адміністративного правопорушення не визнав, стверджував, що 21 листопада 2025 року не керував транспортним засобом, транспортним засобом керувала ОСОБА_2 . А також пояснив, що 21.11.2026 року йому необхідно було поїхати по своїм справам, але у зв`язку з сильними опіками обох рук, фізично не міг керувати транспортним засобом, а тому попросив знайому ОСОБА_2 повозити.
Захисник особи що притягається до адміністративної відповідальності - адвокат Огризков А.А. просив провадження по справі закрити на підставі ст. 247 частини 1 пункту 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю в діянні ОСОБА_3 події та складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Оскільки, 21.11.2025 поліцейський Миргородського районного відділення поліції ГУНП в Полтавській області Красюк Б.В. склав протокол про адміністративне правопорушення, за змістом якого 21.11.2025 о 22.42 в м. Миргороді по вул.Гурамішвілі, 3, ОСОБА_1 керував ТЗ в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився поліцейським на місці зупинки ТЗ із застосуванням спеціального технічного приладу - газоаналізатору Alkotest Drager 0936. Результат 2,13 проміле. Тест номер 1617. Згідно пункту 2.6 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, за рішенням поліцейського за наявності відповідних підстав водій зобов`язаний пройти позачерговий медичний огляд з метою визначення здатності безпечно керувати транспортним засобом. За змістом частини 2 статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису. Відтак вказаними нормами передбачений огляд на стан алкогольного сп`яніння поліцейським особи, яка керувала ТЗ. Проте ОСОБА_1 21.11.2025 не перебував у стані алкогольного сп`яніння та не керував ТЗ, що підтверджується наступними обставинами. Відразу ж слід відмітити таку негативну ознаку: за змістом наданих поліцейськими відеозаписів їхній оперативний автомобіль переслідував ТЗ ОСОБА_1 і зупинився позаду нього. Відеокамери, що встановлені на оперативному автомобілі поліцейських та на самих поліцейських працюють в постійному режимі. Проте ними не зафіксоване керування ОСОБА_1 ТЗ, що спростовує ствердження поліцейських про керування ОСОБА_1 . ТЗ. 21.11.2025 ОСОБА_1 не керував і фізично не міг керувати ТЗ, оскільки 21.08.2025 отримав тілесні ушкодження, внаслідок яких не мав фізичної можливості керувати ТЗ21.11.2025, зокрема, керувати ТЗ протягом тривалого часу із дотриманням безпеки руху. Так згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого опікового відділення КНМП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування» № 2605 ОСОБА_1 протягом двох місяців з 01.09.2025 по 31.10.2025 перебував на стаціонарному лікуванні у цій лікарні з діагнозом: опікова хвороба. Стадія септикотоксемії. Опіки полум`ям ПАБ ст. до 37% голови, обох рук та ніг. Післяопікові гіпертрофічні рубці верхніх та нижніх кінцівок. Згинальна рубцьова контрактура обох кистей. Вказані тілесні ушкодження спричиняли ОСОБА_1 нестерпний фізичний біль під час руху верхніми та ніжними кінцівками, внаслідок чого він не мав можливості керувати ТЗ 21.11.2025, зокрема, керувати ним протягом тривалого часу із до триванням правил безпеки. Проте 21.11.2025 ОСОБА_1 необхідно було врегульувати певні особисті питання. З урахуванням наведених обставин він звернувся до свого знайомого із проханням, щоб його дочка ОСОБА_2 , яка має посвідчення водія, протягом 21.11.2025 керувала його ТЗ. ОСОБА_2 погодилася на цю пропозицію і 21.11.2025 вона керувала ТЗ ОСОБА_1 , під час чого їх зупинили поліцейські. Відеозаписом зафіксоване, що до огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, під час огляду і після нього ОСОБА_1 і ОСОБА_2 неодноразово повідомляли поліцейським про те, що ТЗ керував не він, а ОСОБА_2 . Проте поліцейські не звертали на це уваги, безпідставно склали відносно ОСОБА_1 вказаний протокол за частиною1 статті 130 КУпАП. Крім того, в матеріалах справи відсутній документ, який згідно розділу II Інструкції підтверджує стан сп`яніння ОСОБА_1 , - акт огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння з фіксацією його результатів на паперових та електронних носіях газоаналізатора Alkotest Drager 0936 із роздрукуванням на папері його показників.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_1 , попросив її повозити його по справах, так як останній має опіки і йому важко керувати. Коли поверталися додому, їх зупинили працівники поліції. Зазначила, що вона неодноразово повідомляла, що вона була за кермом, однак працівники поліції на це не звернули увагу.
Суддя, заслухавши пояснення особи яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника, свідка, вивчивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.
Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).
Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимог пункту 2.9а Правил дорожнього руху України, яким встановлено, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Адміністративна відповідальність за недотримання вимог зазначеного пункту, а саме, за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.
Чинне законодавство, в тому числі й Правил дорожнього руху, не містить визначення терміну «керування транспортним засобом». Таке визначення було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Крім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.2019 Верховний Суд зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі». 
З переглянутого відеозапису з нагрудної камери поліцейського, не зафіксовано сам момент керування ОСОБА_1 транспортним засобом у час та місці, що зазначені в протоколі. Факт керування транспортним засобом в судовому засіданні заперечував і ОСОБА_1 , також цей факт не підтвердили допитаний свідок. В матеріалах справи відсутній запис з відеореєстратора службового автомобіля. 
Отже, фото - та відеоматеріали за допомогою яких, на думку особи, яка склала протокол, зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом TOYOTA LAND CRUISER д.н.з. НОМЕР_2 , в м. Миргород по вул. Гурамішвілі, 3 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні та не підтверджений матеріалами справи.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є факт керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Отже, лише при наявності у особи, яка саме керувала транспортним засобом, ознак сп`яніння, може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1ст. 130 КУпАП.
Обов`язок проходження особами огляду на стан сп`яніння покладається на осіб, які керували транспортними засобами з явними ознаками сп`яніння.
Суддя вважає неналежним доказом відеозапис, наданий працівниками поліції, оскільки в ньому не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом TOYOTA LAND CRUISER д.н.з. НОМЕР_2 . 
Відповідно до положень статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (частини перша статті 7 КУпАП).
У справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.
З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що працівниками Національної поліції не було надано суду доказів належного встановлення обставин події.
Оскільки в процесі розгляду справи не знайшов підтвердження факт того, що ОСОБА_1 був зупинений під час керування транспортним засобом, суддя вважає, що в даному випадку відсутні в повному обсязі докази, що підтверджують його вину за ч.1 ст.130 КУпАП. 
Суд вважає, що працівниками поліції не проведено всебічного, повного та об`єктивного дослідження та зібрання фактичних даних у справі, що не дає підстав для висновку про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин суд вважає, що справу стосовно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
При цьому суд зазначає, що Законом України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення судового збору.
Керуючись статтями 7, 8, 130, 221, 245, 247, 252, 268, 280, 283, 284, 291, 294 КУпАП, суддя,-
У Х В А Л И В:
Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на оскарження.

Суддя       О. А.  Морозовська