Справа № 349/1154/25 
Провадження № 22-ц/4808/445/26 
Головуючий у 1 інстанції Рибій М. Г. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої   Томин О.О.,
суддів:   Мальцевої Є.Є., Пнівчук О.В.,
за участю секретаря Панасюк В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомпанія Прикарпаття» на рішення Рогатинського районного суду від 29 грудня 2025 року, ухвалене у складі судді Рибія М.Г. у м. Рогатині, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомпанія Прикарпаття» до ОСОБА_1 , Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Уїзд» про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, визнання відсутнім права оренди земельної ділянки та скасування запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрокомпанія Прикарпаття» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Уїзд» про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, визнання відсутнім права оренди земельної ділянки та скасування запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки.
В обґрунтування позову вказано, що 06.10.2016 між ОСОБА_1 та ТОВ «Агропромислова фірма «Світанок» укладено Договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець передала, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку площею 1,3768 га (кадастровий номер 2624485800:06:002:0016) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 7 років.
31.05.2018 між ОСОБА_1 , ТОВ «Агропромислова фірма «Світанок» та ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» укладено Додаткову угоду до Договору оренди землі, відповідно до якої новий орендар (ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття») прийняв на себе права та обов`язки орендаря, передбачені цим договором.
Згідно з пунктом 4.3 додаткової угоди строк дії договору продовжено на 7 років з моменту її підписання, а пунктом 4.4 встановлено обов`язок орендаря не пізніше, ніж за 30 календарних днів до закінчення строку договору надіслати орендодавцю повідомлення про намір продовжити дію договору оренди на підставі свого переважного права.
Враховуючи наведене, строк дії укладеного між сторонами договору сплив 31 травня 2025 року.
З метою реалізації переважного права на поновлення договору оренди 28.04.2025 ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» надіслало ОСОБА_1 лист-повідомлення про намір продовжити його дію та надало проєкт додаткової угоди. Вказаний лист відповідачкою отримано 04.05.2025. Однак, за твердженням позивача, ОСОБА_1 будь-якої відповіді на нього не надала, правами, передбаченими ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», не скористалася, зокрема у місячний строк з моменту його отримання не заперечила проти продовження договору на новий строк.
При цьому орендар належно виконував свої обов`язки за вказаним договором, земельна ділянка перебувала в його користуванні та не вибувала з нього протягом усього строку дії договору. Крім того, позивач продовжував користуватися земельною ділянкою і після спливу семирічного строку.
Водночас, з довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.09.2025 позивач дізнався про укладення ОСОБА_1 договору оренди цієї ж земельної ділянки з Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Уїзд».
На думку позивача, відсутність листа-повідомлення ОСОБА_1 про заперечення у поновленні договору можна розцінювати як мовчазну згоду орендодавця на його поновлення на той самий строк і на тих самих умовах.
Таким чином, враховуючи, що ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» належно виконувало обов`язки за договором оренди та у встановлений строк повідомило орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, вважає, що має право на поновлення договору відповідно до статті 33 Закону України «Про оренду землі».
Посилаючись на зазначені обставини, норми законодавства та практику Верховного Суду, просив суд визнати укладеною додаткову угоду від 24.04.2025 до договору оренди землі від 06.10.2016 між ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» та ОСОБА_1 із врахуванням додаткової угоди про заміну сторони та внесення змін до договору оренди землі від 31.05.2018; визнати відсутнім у СГ ТОВ «Уїзд» права оренди земельної ділянки площею 1,3768 га, кадастровий номер 2624485800:06:002:0016, розташованої на території Сарниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, номер запису про інше речове право: 60242010; скасувати запис щодо державної реєстрації права оренди вказаної земельної ділянки, а також стягнути з відповідачів судові витрати в сумі 9084 грн.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Рішенням Рогатинського районного суду від 29 грудня 2025 року у задоволенні позову ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» до ОСОБА_1 , Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Уїзд» про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, визнання відсутнім права оренди земельної ділянки та скасування запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки відмовлено повністю.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
Не погоджуючись із вказаним рішенням, ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» подало апеляційну скаргу. Вважає таке рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування обставин справи.
Вказує, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції всупереч висновкам Верховного Суду застосував до спірних правовідносин ст. 33 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на момент укладення договору оренди, тоді як підлягає застосуванню ця норма в редакції, чинній на момент звернення ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» до суду. На думку апелянта, суд першої інстанції мав розглядати спір не у контексті поновлення договору оренди відповідно до законодавства, чинного на момент його укладення, а з урахуванням допущеного відповідачкою порушення та необхідності захисту переважного права орендаря на продовження орендних правовідносин між сторонами.
Крім того зазначає, що суд першої інстанції безпідставно встановив факт вручення 02.04.2025 ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» листа-повідомлення ОСОБА_1 про відмову у поновленні договору оренди. Так, єдиним доказом такого заперечення є копія листа, подана представником СГ ТОВ «Уїзд», при цьому докази його направлення чи вручення апелянту в матеріалах справи відсутні. А наявність штампу з інформаційними даними ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» на листі не підтверджує факту його отримання.
Відповідачка не розглянула пропозицію апелянта щодо укладення додаткової угоди, не повідомила про заперечення у встановлений спосіб і строк та не вчинила дій щодо узгодження умов продовження договору.
Таким чином вважає, що лист-повідомлення від 02.04.2025 не є належним і допустимим доказом незгоди ОСОБА_1 на продовження орендних правовідносин, оскільки матеріали справи не містять належних доказів його направлення чи вручення ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття», а ст. 33 Закону України «Про оренду землі» не передбачає завчасних заперечень до отримання орендодавцем листа орендаря про поновлення договору.
Крім того, у своєму листі-повідомленні ОСОБА_1 посилалася на намір самостійно обробляти орендовану за договором земельну ділянку і використовувати її для власних потреб на свій розсуд. Однак, фактично після закінчення строку договору передала її в оренду іншій особі, що, на думку апелянта, свідчить про недобросовісність її поведінки та порушення його переважного права як орендаря.
Також, вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про порушення ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» строків повідомлення орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі. Відповідно до п. 4.4 додаткової угоди від 31.05.2018 орендар зобов`язаний надіслати повідомлення не пізніше, ніж за 30 календарних днів до закінчення строку договору. Апелянт направив таке повідомлення 28.04.2025, тобто за 33 дні до закінчення дії договору. Натомість, суд першої інстанції безпідставно ототожнив обов`язок надіслання з моментом вручення, не врахувавши умов договору.
Звертає також увагу, що суд першої інстанції не надав належної оцінки умовам нового договору оренди, укладеного між ОСОБА_1 та СГ ТОВ «Уїзд», який, вважає, укладено на гірших для орендодавця умовах, ніж ті, що пропонував апелянт.
Просить суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» задовольнити, покласти судові витрати за подання апеляційної скарги на відповідачів.
Позиція інших учасників справи
Відповідачі у справі правом на подання відзиву не скористалися.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заяви (клопотання) учасників справи
У судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта – адвокат Козирев Ю.П. поза межами приміщення суду в режимі відеоконференції доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав.
Відповідачка ОСОБА_1 та представник відповідача СГ ТОВ «Уїзд» – адвокат Іваськевич Ю.С. щодо задоволення апеляційної скарги заперечили, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, заперечення відповідачки ОСОБА_1 та представника відповідача СГ ТОВ «Уїзд», дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з огляду на таке.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення Рогатинського районного суду від 29 грудня 2025 року зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.
Фактичні обставини справи
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 надала ТОВ АПФ «Світанок» в строкове платне володіння і користування земельну ділянку площею 1,3768 га, кадастровий номер 2624485800:06:002:0016 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Договору оренди землі від 06.10.2016 (а.с. 25-28).
Відповідно до п. 3.1 Договору, його укладено строком на 7 років, сплив якого починається з моменту державної реєстрації права оренди в порядку, передбаченому законодавством, але в будь-якому випадку даний Договір та право оренди за цим Договором є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем.
Згідно з п. 3.2 Договору після закінчення строку його дії орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 3 (три) місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
31.05.2018 ОСОБА_1 , ТОВ АПФ «Світанок» та ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» уклали Додаткову угоду до Договору оренди землі від 06.10.2016, якою змінено орендаря з ТОВ АПФ «Світанок» на ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття», а також відповідно до п. 4.3 цієї угоди продовжено строк дії договору оренди на 7 років, сплив якого починається з моменту підписання сторонами цієї угоди, але в будь-якому випадку договір та право оренди за ним є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем (а.с. 29).
За п. 4.4 угоди сторони домовилися встановити строк 30 календарних днів до закінчення строку дії договору оренди для надіслання орендарем повідомлення орендодавцю про намір продовжити дію договору оренди на підставі свого переважного права.
Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 134181446 від 13.08.2018 реєстрація права оренди земельної ділянки площею 1,3768 га, кадастровий номер: 2624485800:06:002:0016, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відбулась 29.12.2016, орендар – ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття»; орендодавець – ОСОБА_1 ; строк дії – до 31.05.2025 (а.с. 30-31).
02.04.2025 ОСОБА_1 склала та направила лист-повідомлення, адресований ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття», у якому зазначила, що між нею та Товариством укладено договори оренди земельних ділянок з кадастровими номерами 2624485800:06:002:0016 та 2624485800:06:002:0098 строком на 7 років, дія яких закінчується 31.05.2025. Повідомляє, що не бажає поновлювати дію зазначених договорів оренди та має намір самостійно обробляти орендовані земельні ділянки і використовувати їх для власних потреб на свій розсуд. У зв`язку з цим просить утриматися від вчинення дій, які б перешкоджали їй одразу після закінчення строку дії договорів оренди використовувати належні їй на праві власності земельні ділянки, а також просить підписати угоди про припинення дії договорів оренди та відповідні акти передачі-приймання земельних ділянок (а.с. 79).
На вказаному листі-повідомленні у верхньому лівому куті аркуша міститься відбиток штампа ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття», у якому зазначено, зокрема, найменування юридичної особи, код ЄДРПОУ та адресу місцезнаходження. Також на документі наявні рукописний підпис та зазначена дата «02.04.2025».
Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду відповідач зазначала про направлення такого листа також поштою на адресу орендаря, посилаючись на копію фіскального чеку АТ «Укрпошта» від 02.04.2025.
Натомість, 28.04.2025 ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» надіслало ОСОБА_1 лист-повідомлення № 318/04 від 24.04.2025 про намір продовжити дію Договору оренди землі від 06.10.2016, вжиття власником землі заходів для забезпечення виконання вимог ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» та недопущення порушення права землекористувача. До вказаного листа долучено два оригінальних примірники додаткової угоди на продовження дії договору оренди земельної ділянки від 06.10.2016, підписаної орендарем (а.с. 32-37).
ОСОБА_1 отримала зазначений лист 04.05.2025, що підтверджується списком згрупованих відправлень, описом вкладення до цінного листа, а також даними трекінгу № 0505296551230 з офіційного сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження поштового відправлення, які містять відомості про його вручення одержувачу (а.с. 37).
Згідно з копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 03.09.2025 о 10:00:22, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про земельну ділянку кадастровий номер 2624485800:06:002:0016, площею 1,3768 га, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 . Також у реєстрі наявний запис про інше речове право № 60242010, зареєстроване 04.06.2025, а саме право оренди цієї земельної ділянки за СГ ТОВ «Уїзд» на підставі договору оренди землі, серія та номер 1373, виданого 01.06.2025, строком на 10 років, з датою початку дії договору 01.06.2025 та датою завершення його дії 01.06.2035; ознака «з правом пролонгації» – так, автоматична пролонгація – ні (а.с. 38-40).
Факт надання ОСОБА_1 в оренду СГ ТОВ «Уїзд» земельної ділянки площею 1,3768 га, кадастровий номер 2624485800:06:002:0016 строком на 10 років також підтверджується наявною в матеріалах справи копією Договору оренди земельної ділянки № 1373 від 01.06.2025 (а.с. 112-114).
Копіями платіжних інструкцій № 16634 від 15.12.2022, № 29488 від 05.10.2023, № 15844 від 04.09.2024, № 7909 від 28.03.2024 підтверджується сплата ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» ОСОБА_1 орендної плати за 2022–2024 роки (а.с. 60, 61, 62, 63).
Копією шляхового листа (наряду) трактора від 06.09.2025 для виконання робіт на полі № 138-6112, а також копією довідки ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» № 1791/10 від 07.10.2025, згідно з якою спірна земельна ділянка знаходиться в межах поля № 138-6112, перебуває в користуванні підприємства та засіяна сільськогосподарською культурою – кукурудзою на зерно під урожай 2025 року, підтверджується обставина подальшого користування ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» цією земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди (а.с. 64-65, 66).
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» не виконало умови щодо повідомлення орендодавця у визначений строк про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, оскільки повідомило ОСОБА_1 з порушенням тридцятиденного строку, встановленого договором, та місячного строку, визначеного законом, а доведення до її відома такого наміру відбулося в момент отримання листа 04.05.2025. У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що переважне право позивача не підлягає реалізації, не було порушене та не підлягає судовому захисту. Крім того, з урахуванням листа-повідомлення ОСОБА_1 про заперечення у поновленні договору оренди землі суд зазначив про відсутність підстав для поновлення договору відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі».
Однак, апеляційний суд не може в повній мірі погодитися із такими висновками, з огляду на наступне.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22)).
Предметом цього спору є поновлення договору оренди землі на новий строк.
Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору найму, регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі».
Згідно зі статтею 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
У статті 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
У частині першій статті 777 ЦК України закріплено переважне право наймача, який належно виконує свої обов`язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачено певну процедуру здійснення цього права.
Відповідно до частин першої та другої статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.
За змістом статті 126-1 ЗК України якщо договір містить умову про його поновлення після закінчення строку, на який його укладено, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається.
Сторона договору, яка бажає скористатися правом відмови від поновлення договору не пізніш як за місяць до дати закінчення дії такого договору, подає до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору.
У разі відсутності заяви про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору до дати закінчення дії такого договору після настання відповідної дати закінчення дії договору державна реєстрація речового права продовжується на той самий строк.
Згідно з абзацом 4 розділу IX «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі» правила, визначені статтею 126-1 ЗК України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.
Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» набрав чинності 16 січня 2020 року.
Тобто, усі договори оренди землі, які були укладені до набрання чинності цим Законом поновлюються на умовах, визначених в цих договорах за встановленими законодавством правилами, які були чинні на момент їх укладення.
Відповідно до частин першої - п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).
Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.
До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проєкт додаткової угоди.
При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.
Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проєктом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
У частині шостій статті 33 Закону України «Про оренду землі» визначено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється, зокрема із власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності).
Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (частини восьма, дев`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі»).
Аналіз змісту цієї статті дає підстави стверджувати, що вона містить два законодавчих механізми такого поновлення: а) укладення договору оренди землі на новий строк з орендарем, який має переважне право перед іншими особами (частини перша-п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі»); б) поновлення (продовження) існуючого договору оренди землі на той самий строк і на тих же умовах, які були передбачені договором, у загальному порядку; при цьому таке поновлення не передбачає наявності інших осіб, які виявили намір орендувати відповідну земельну ділянку (після закінчення строку дії існуючого договору), тобто в ситуації, коли переважне право орендаря не виникає (частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»).
Отже у Законі України «Про оренду землі» ототожнено поняття «переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк» і «поновлення договору оренди землі», з використанням конструкції «поновлення договору оренди землі» як для підстави такого поновлення, передбаченої частинами першою-п`ятою, так і для підстави, передбаченої частиною шостою цієї статті, що свідчить про їх логічну послідовність.
Відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як його мовчазну згоду на поновлення цього договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені у ньому раніше. Але таке поновлення обов`язково оформляється шляхом підписання сторонами додаткової угоди, а у разі якщо орендодавець цього не робить, - у судовому порядку за вимогою про визнання укладеною додаткової угоди та з фіксацією її повного тексту у резолютивній частині рішення суду.
Наведене також узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20, відповідно до яких норми про переважне право орендаря на поновлення договору спрямовані лише на забезпечення пріоритету його інтересів перед інтересами інших осіб. Будь-якого іншого змісту переважне право не має. Воно не може трансформуватися у право на спонукання орендодавця до укладення договору на новий строк за відсутності його згоди зі зміненими умовами (пункт 8.26 вказаної постанови).
Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо дотримання ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» строку повідомлення орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, колегія суддів зазначає таке.
28.04.2025 ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» надіслало ОСОБА_1 лист-повідомлення № 318/04 від 24.04.2025 про намір продовжити дію договору оренди землі від 06.10.2016 з доданими примірниками додаткової угоди, підписаної орендарем.
Вказаний лист отримано ОСОБА_1 04.05.2025, що підтверджується наявними у справі доказами.
З урахуванням умов пункту 4.4 Додаткової угоди від 31.05.2018, яким сторони домовилися встановити строк в 30 календарних днів до закінчення строку дії договору оренди для надіслання орендарем повідомлення орендодавцю про намір продовжити дію договору оренди на підставі свого переважного права, колегія суддів дійшла висновку, що направлення такого повідомлення 28.04.2025, тобто до спливу встановленого строку, свідчить про дотримання орендарем вимог договору щодо строку повідомлення.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про порушення ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» строку повідомлення орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк не можна визнати обґрунтованим.
Водночас направлення орендарем пропозиції про продовження відносин оренди не є безумовною підставою для їх поновлення між сторонами у разі відсутності волевиявлення орендодавця на продовження договору оренди.
В постановах від 22 вересня 2022 року у справі № 692/528/21 (провадження № 61-2882св22), від 20 липня 2022 року у справі № 692/525/21 (провадження № 61-2878св22) зазначено, що при вирішенні спору між сторонами договору оренди землі щодо реалізації орендарем переважного права на поновлення договору, суд має з`ясувати, зокрема, чи досягнуто між сторонами згоди щодо нових істотних умов договору.
Зазначене узгоджується також з висновками Верховного Суду викладеними у постановах від 18 січня 2021 року у справі № 733/513/18 та від 29 червня 2022 року в справі № 692/531/21.
З матеріалів справи вбачається, що ще 02.04.2025 ОСОБА_1 склала та направила на адресу ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» лист-повідомлення, у якому зазначила про відсутність наміру поновлювати дію договорів оренди земельних ділянок та про намір самостійно використовувати належні їй земельні ділянки.
Про надсилання зазначеного документа апелянту свідчить копія фіскального чека АТ «Укрпошта» від 02.04.2025. Крім того, на вказаному листі-повідомленні міститься відбиток штампа ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття», рукописний підпис та зазначена дата «02.04.2025», що відповідає елементам, які зазвичай використовуються при реєстрації вхідної кореспонденції.
Доказів того, що зазначений лист не надходив до апелянта або що відповідні реквізити на ньому не підтверджують його отримання, матеріали справи не містять, і таких доказів ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» не надано.
За ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За таких обставин доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» не отримувало листа-повідомлення ОСОБА_1 про відсутність її волевиявлення як орендодавця на продовження договору оренди, є необґрунтованими.
Відтак, на момент реалізації орендарем свого переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк орендодавцем вже було висловлено чітке волевиявлення щодо відмови у поновленні договору.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що переважне право ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» як орендаря на поновлення договору оренди земельної ділянки не є порушеним, оскільки немає однієї зі складових юридичних фактів, що надають апелянту право претендувати на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а саме – відсутня воля орендодавця на укладення такого договору, про що орендар був завчасно повідомлений шляхом направлення відповідного листа-повідомлення.
Наявність незгоди ОСОБА_1 щодо поновлення договору оренди земельної ділянки виключає можливість визнання поновленим попереднього договору в обраний апелянтом спосіб.
Таким чином, встановивши, що орендодавець висловила своє небажання продовжувати дію договору оренди і не підписала додаткової угоди до нього, підстави для задоволення позову відсутні, оскільки передбачене статтею 33 Закону України «Про оренду землі» переважне право апелянта на укладення договору оренди землі на новий строк припинилося.
Аргументи апеляційної скарги про порушення орендодавцем принципу добросовісності, з огляду на зазначення у листі-повідомленні про намір самостійно використовувати земельну ділянку та подальше укладення договору оренди з іншим орендарем, є безпідставними, оскільки у листі, направленому орендарю, орендодавець повідомила про небажання продовжувати дію договору оренди з ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття».
Верховний Суд в постанові від 29 червня 2022 року у справі № 692/531/21 (провадження № 61-2885св22) також зауважив, що за наведених обставин укладення в судовому порядку договору оренди землі за відсутності згоди власника земельної ділянки суперечить закону. Переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця як власника земельної ділянки щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі.
Отже, позивач не підтвердив наявність у нього порушеного переважного права на укладення договору за умови доведення відсутності згоди власника земельної ділянки на продовження орендних відносин з позивачем.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Враховуючи усе вищезазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у цій справі, однак частково помилився з мотивуванням такого.
Таким чином рішення суду слід змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Згідно з ч.ч. 1, 2, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, у разі відмови в позові – на позивача. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки оскаржуване рішення змінено судом апеляційної інстанції тільки в частині мотивів відмови у задоволенні позову, відсутні підстави зміни розподілу судових витрат у цій справі.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомпанія Прикарпаття» задовольнити частково.
Рішення Рогатинського районного суду від 29 грудня 2025 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча:       О.О. Томин
Судді:        Є.Є. Мальцева
О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 08 квітня 2026 року.