ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА 

справа № 753/6789/26
провадження № 3/753/2244/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2026 р. Суддя Дарницького районного суду міста Києва Бондаренко М.С., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ст.ст. 124, 122-4 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

встановила:

До Дарницького районного суду м. Києва 25 березня 2026 року надійшли протоколи про адміністративні правопорушення за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , що постановою судді від 03 квітня 2026 року об`єднані в одне провадження.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 19 березня 2026 року серії ЕПР № 619075 водій ОСОБА_1 16 березня 2026 року, о 12 год. 00 хв., за адресою: м. Київ, вул. Причальна, керуючи транспортним засобом «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху не переконався, що це не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Renault», державний номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до пошкоджень транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 19 березня 2026 року серії ЕПР № 619075 водій ОСОБА_1 16 березня 2026 року, о 12 год. 00 хв., за адресою: м. Київ, вул. Причальна, керуючи транспортним засобом «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи причетним до ДТП, місце пригоди залишив. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10а Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що 16 березня 2026 року, керуючи автомобілем «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснював виїзд з паркувального майданчика. Вказав, що процесі цього маневру, він не міг зачепити інший транспортний засіб, адже зіткнення не відчув, тому й продовжив рух і залишив місце події. ОСОБА_1 зазначив, що про факт ДТП дізнався вже після того, як до нього звернулися працівники поліції. Після цього він з`явився за їх викликом і надав необхідні пояснення з приводу обставин події.

Суддя, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дійшла таких висновків.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

На підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, суду надано: протокол про адміністративне правопорушення від 19 березня 2026 року серії ЕПР № 619065 стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП; протокол про адміністративне правопорушення від 19 березня 2026 року серії ЕПР № 332087 стосовно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП; схема місця ДТП; пояснення водіїв; рапорт працівників поліції; реєстраційна картка транспортного засобу «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_1 ; DVD-R з відеозаписом з камер спостереження.

Суддя, дотримуючись вимог ст. 252 КУпАП, оцінила докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, водночас керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінюючи пояснення ОСОБА_1 про те, що він нібито не відчув моменту зіткнення, суддя дійшла висновку про їхню спростованість наявними в матеріалах справи доказами, серед яких відеозапис з камер спостереження.

Так, на відеозаписі, долученому до справи зафіксовано, як автомобіль під керуванням ОСОБА_1 рухається вперед і з очевидною силою наїжджає на припаркований транспортний засіб «Renault», державний номерний знак НОМЕР_2 , що спричиняє помітне хитання кузова обох автомобілів у момент контакту. 

Також видно, що ОСОБА_1 одразу після зіткнення зупиняється, що, на переконання суду, вказує про те, що він відчув момент удару. 

Більше того, обидва автомобілі перебували у нерівноваженому стані, що візуально ще й підтверджує очевидний факт зіткнення транспортних засобів. 

За таких умов твердження ОСОБА_1 про те, що він не відчув зіткнення, виглядає спробою уникнути відповідальності і не узгоджується з даними, які є очевидними та вільно сприймаються.

Суддя також враховує, що поведінка ОСОБА_1 після зіткнення була пасивною, адже він залишив місце події, не пересвідчившись у можливих пошкодженнях іншого транспортного засобу.

Наведене, разом із подальшими запереченнями очевидного в судовому засіданні, дає підстави вважати, що ОСОБА_1 не виявив належного рівня правосвідомості та не сприяв з`ясуванню обставин.

Все викладене, зокрема досліджений відеозапис, характер пошкоджень, поведінка правопорушника до та після зіткнення, тривалий час, витрачений на його встановлення, а також відсутність добровільного звернення до поліції, вказує про наявність у діях ОСОБА_1 всіх ознак правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

З огляду на те, що у справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Частиною 1 ст. 36 КУпАП, яка регулює порядок накладення адміністративних стягнень при вчиненні кількох адміністративних правопорушень, передбачено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Втім, частиною 2 цієї статті встановлено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З цих двох адміністративних правопорушень, що ставляться у провину ОСОБА_1 найбільш серйозним за санкцією статті є передбачене ст. 122-4 КУпАП.

З огляду на те, що у справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за вказані правопорушення та накладення на нього стягнення, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП, в межах санкції ст. 122-4 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, у сукупності із обставинами справи, беручи до уваги ступень тяжкості вчинених правопорушень, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст. 23 КУпАП, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Суддя вважає, що стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що передбачено санкцією ст. 122-4 КУпАП, відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП і є домірним вчиненому, адже суддя бере до уваги, що після вчинення дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_1 , очевидно відчувши зіткнення, не вчинив жодних дій для з`ясування його наслідків, не залишив записки, не повідомив правоохоронні органи чи потерпілу сторону, а натомість залишив місце події.

Крім того, суддя враховує, що після пригоди ОСОБА_1 мав достатньо часу, аби самостійно усвідомити факт вчинення ДТП, оскільки його власний автомобіль також зазнав пошкоджень, що мало б наштовхнути його, щонайменше, на думку про необхідність перевірити, чи не пошкодив він інший транспортний засіб.

Попри це, жодної ініціативи з боку правопорушника не було виявлено. Натомість потерпілий та органи поліції були змушені витратити значний час та зусилля на встановлення винуватця події. 

Вказані обставини, а також поведінка ОСОБА_1 в суді, який й надалі продовжував заперечувати очевидне, переконують суд у наявності високого ступеня суспільної небезпеки вчиненого. 

Відтак, саме позбавлення права керування у межах санкції є оптимальним способом впливу на правопорушника з метою попередження аналогічних порушень у майбутньому.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У розпорядженні суду відсутні документи, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 124, 122-4 статтями 23, 33, 40-1, 251, 252, 280, 283-285, 294 КУпАП, ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,

ухвалила:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя         Марина БОНДАРЕНКО