ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року Справа № 915/2387/19 

м. Миколаїв
Господарський суд Миколаївської області у складі головуючого судді Давченко Т.М., 
за участю секретаря судового засідання Дюльгер І.М.,
від позивача – представник позивача Пахомова О.А. (в режимі ВКЗ);
від відповідача – Іноземцев Є.С. (в залі суду)
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 915/2387/19
за позовом акціонерного товариства “Укртрансгаз” (Кловський узвіз, буд. 9/1, м. Київ, 01021)
до акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Миколаївгаз” (вул. Погранична, буд. 159, м. Миколаїв, 54000)
про стягнення грошових коштів за надані послуги з балансування, 
встановив:
Акціонерним товариством (АТ) “Укртрансгаз” пред?явлено позов про стягнення з акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Миколаївгаз” (далі ? АТ “ОГС “Миколаївгаз”) грошових коштів у загальній сумі 484 823 889,34 грн, із якої: 405 406 474,59 грн ? основний борг; 59 209 166,78 грн ? пеня; 5 464 060,03 грн ? 3% річних; 14 744 187,93 грн ? інфляційні втрати, з посиланням на неналежна виконання АТ “ОГС “Миколаївгаз” зобов?язань за укладеним з позивачем договором від 17.12.2015 № 1512000711 транспортування природного газу, а саме, зобов?язань щодо своєчасної та у повному обсязі оплати наданих АТ “Укртрансгаз” послуг балансування для врегулювання негативних місячних небалансів за період липень 2018 року - лютий 2019 року, внаслідок чого утворився основний борг у спірній сумі, на яку позивачем здійснені нарахування у порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також нараховано пеню згідно п. 13.5 договору.
АТ “Укртрансгаз” також просить суд про стягнення з відповідача грошових коштів на відшкодування судових витрат.
Ухвалою суду від 13.12.2019 позовну заяву залишено без руху та позивачу встановлено строк для усунення недоліку позовної заяви, зазначеного у мотивувальній частині ухвали, – десять днів з дня вручення даної ухвали.
23.12.2019 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позову з відповідними додатками.
Ухвалою суду від 28.12.2019 прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 06.02.2020.
03.02.2020 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог з огляду на наступне.
Вказує, що оператор ГРМ в частині використання обсягів фактичних витрат та ВТВ природного газу не є споживачем природного газу в розумінні Закону України «Про ринок природного газу», а відтак підтверджена постачальником газу номінація на обсяг для компенсації фактично понесених (не спожитих) в газорозподільній мережі витрат та втрат не є безумовною підставою для його отримання. Фактичний обсяг фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу визначається оператором ГРМ шляхом розрахунку і є залишком нерозподіленого газу за підсумками місяця. При цьому при визначені коефіцієнту для послуг балансування враховується весь обсяг газу, відібраного оператором ГРМ з газотранспортної системи у фізичних точках виходу з газотранспортної системи для подальшого розподілу приєднаним споживачам. Однак, при визначенні коефіцієнту для послуг балансування АТ «Укртрансгаз» враховує не всі обсяги газу, які надходять до ГРМ, а лише ті, які були замовлені газорозподільним підприємством, що не передбачено на Кодексом ГРМ, на Кодексом ГТС. Зазначає, що вказане підтверджується листами НКРЕКП від 25.03.2016 №2840/16.3/7-16 від 27.06.2017 № 7044/16.3.2/7-17 та від 09.02.2018 № 1283/16.3/7-18, в яких регулятор наголошує на тому, що коригування оператором ГТС коефіцієнта компенсації в сторону збільшення не відповідає чинному законодавству і може розглядатися як порушення Закону України «Про ринок природного газу». 
Отже, вважає, що при розрахунку вартості послуг балансування за вказані місяці, де обсяг небалансу не перевищував 5%, позивач повинен був застосовувати коефіцієнт компенсації 1, а не 1,2. Вважає, що внаслідок безпідставного застосування завищеного коефіцієнту, позивачем неправомірно завищено вартість послуг балансування за липень 2018 – лютий 2019 року на загальну суму 67 607 157,32 грн, яка відповідачем не визнається.
Зазначає, що товариство неодноразово письмово зверталося до позивача, зокрема, листами від 26.09.2018, 15.11.2018 та 29.12.2019 щодо приведення актів наданих послуг балансування природного газу у відповідність до законодавства та здійснити перерахунок вартості послуг балансування. Проте, вказує, що ці листи товариства залишилися без будь-якого реагування з боку оператора ГТС.
Також вказує, що АТ «Укртрансгаз» неправомірно в односторонньому порядку включено до обсягу небалансу в грудні 2018 року 17590 куб.м. природного газу, які були спожиті в т.ч. не побутовими споживачами м. Миколаєва та Миколаївської області, а також за наявності номінацій.
У відзиві відповідач не погоджується з обсягами балансування, визначеними в Акті про надання послуг балансування та звіті за грудень 2018 року, про що повідомив позивача листами від 17.01.2019 року № 54003.2-СЛ-2592-0119 та 54003.2-СЛ-2594-0119, в яких інформував про порушення позивачем вимог п.8 гл.3 р.XII Кодексу ГТС, наслідком чого стало неправомірне виставлення Акту та рахунку. Вважає, що позивач безпідставно в лютому 2019 року провів перерахунок місячних небалансів відповідача за грудень 2018 року. Крім того, звертає увагу, що неправомірність дій позивача стосовно складання коригуючи актів та надіслання їх операторам ГРМ, а також застосування при формуванні вартості послуг балансування коефіцієнту компенсації 1,2 підтверджується листом від 27.06.2017 № 7044/16.3.2/7-17 та № 830/16.3.2/7-18 від 26.01.2018, в яких НКРЕКП, як регулятор на ринку природного газу роз`яснював ПАТ «Укртрансгаз» як оператору ГТС та операторам ГРМ, що коригування оператором ГТС коефіцієнта компенсації в сторону збільшення не відповідає чинному законодавству і може розглядатися як порушення Закону України «Про ринок природного газу». Вважає, що позивачем безпідставно пред`явлено до стягнення з відповідача суму заборгованості за послуги балансування, надані позивачем відповідачу у грудні 2018 року в розмірі 236 469,30 грн.
Також вважає, що позивачем порушено умови договору та вимоги Кодексу ГТС щодо порядку визначення небалансу та розрахунку вартості послуг балансування. На думку відповідача, позивачем не надано належних та допустимих доказів надання відповідачу послуги балансування природного газу за період липень 2018 – лютий 2019 року.
У зв`язку з тим, що позовні вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних є похідними від основного боргу, вважає, що вони так само не підлягають задоволенню, оскільки розраховані з неправомірно заявлених безпідставно нарахованих сум заборгованості.
Відповідач у відзиві просить поновити строк на подання відзиву, в задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.
Ухвалою суду від 06.02.2020, занесеною до протоколу судового засідання, повідомлено учасників справи про продовження строку проведення підготовчого провадження в даній справі та відкладення підготовчого засідання на 19.03.2020 об 11:15 год.
17.02.2020 до суду від позивача надійшла заява про продовження процесуального строку на подання відповіді на відзив.
16.03.2020 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій просить продовжити строк на подання відповіді на відзив, відхилити доводи відповідача, викладені у відзиві та задовольнити позовні вимоги повністю.
У відповіді на відзив позивач зазначає, що обсяг природного газу, відібраного відповідачем з газотранспортної системи в спірні газові місяці перевищує 5% розміру його небалансу, внаслідок чого при визначенні вартості наданих послуг балансування було застосовано саме коефіцієнт 1,2. Позивач на підставі даних номінацій/місячних номінацій/реномінацій, поданих відповідачем по точках виходу, а також на підставі даних суміжних операторів встановив конкретний обсяг природного газу, що був відібраний відповідачем з газотранспортної системи у спірних газових місяцях, який потім і був використаний у розрахунках вартості відповідних послуг балансування. Зауважує, що в даному випадку відповідачем не враховано, що він є оператором газорозподільної системи та надає послуги з розподілу природного газу замовникам таких послуг, які, в свою чергу, фактично здійснюють відбір природного газу з газотранспортної системи, замовниками послуг транспортування якого є інші постачальники природного газу за окремими договорами. Так, вказує, що позивач для визначення коефіцієнту компенсації при розрахунку вартості послуг балансування правильно визначив обсяги природного газу, відібрані відповідачем, як замовником послуг в спірні газові місяці з фізичних точок виходу з газотранспортної системи у розмірах небалансів відповідача за спірні періоди. Згідно з інформацією відповідача, відображеною в алокаціях про фактичні обсяги (об`єми) природного газу, відібраного з точки виходу відповідача, між замовниками послуги транспортування (постачальниками) за спірні газові місяці, вказано обсяги природного газу, послуг з транспортування яких є інші, окремі замовники (постачальники). Вказує, що відповідач у вказаних періодах не здійснював подачу природного газу через точки входу до газотранспортної системи, однак при цьому ним було здійснено відбір природного газу, що і склав обсяги його негативних небалансів за такі місяці. У вказаних алокаціях відповідача також зазначено, що інші обсяги природного газу, відображені в такій інформації, були відібрані не відповідачем, а іншими споживачами природного газу, зокрема підприємствами промисловості, теплогенеруючими підприємствами, іншими суб`єктами господарювання, населенням, релігійними, бюджетними організаціями. Отже, вважає, що відсутні правові підстави віднесення на відповідача обсягів природного газу спожитого іншими споживачами природного газу, замовниками послуг з транспортування яких є інші суб`єкти господарювання, враховуючи, що відповідач такі обсяги не споживав та придбавав тощо, а лише здійснював його розподіл на договірних умовах для замовників таких послуг. 
За ствердженнями позивача, відповідачем до відзиву не надано жодного документального підтвердження, що він є замовником «загального обсягу газу» природного газу, який він за рахунок інших замовників послуг транспортування рахує на власну користь. На думку позивача, викладене спростовує твердження відповідача про неправильне застосування позивачем при визначенні вартості послуг балансування коефіцієнту компенсації 1,2 та вказує на необхідність повного задоволення позовних вимог у даній справі.
Також вказує, що позивача було зобов`язано забезпечити прийняття номінацій/ місячних номінацій/ реномінацій на грудень 2018 року в паперовому вигляді (в інформаційній платформі з накладенням електронного підпису уповноваженої особи замовника послуг транспортування). Номінації/ реномінації замовників послуг транспортування було прийнято в паперовому вигляді та підтверджено поза межами Інформаційної платформи. Відповідно, інформація, зазначена в цих номінаціях/ реномінаціях не проходила перевірку на коректність заповнення ЕІС- кодів, що в свою чергу призвело до невідповідності ЕІС- кодів в підтверджених номінаціях та ЕІС- кодів в наданій фактичній звітності операторів ГРМ. Відповідачем інформацію щодо фактичних обсягів використання природного газу споживачами за грудень 2018 року було надано не за формами оператора газотранспортної системи (позивача). В зазначеній інформації містились тільки ЕІС –коди споживачів та фактичних обсягів використання природного газу споживачами. Зазначена невідповідність 10.01.2019 та 13.01.2019 унеможливила віднесення використання газу деякими споживачами у грудні 2018 року на постачальників, яким була підтверджена номінація/реномінація. Після надходження звернень замовників послуг транспортування з уточненими даними, позивачем було проведено відповідне коригування місячних небалансів за грудень 2018 року. Відповідно, до коригуючого акту від 26.02.2019 обсяг небалансу відповідача становить 7647,801 тис.м. куб. природного газу. Вказує, що на виконання п.8 гл.3 р.XII Кодексу ГТС, позивач у встановленому порядку та обґрунтовано відніс зазначені несанкціоновані відбори природного газу на відповідача.
Крім того, вказує, що базова ціна газу, зазначена позивачем у розрахунках вартості послуг балансування, сформована у відповідності до вимог Кодексу ГТС та умов договору підписаного та погодженого між сторонами. 
На думку позивача, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими він заперечує проти позовних вимог, а доводи, аргументи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, вважає безпідставними та необґрунтованими.
19.03.2020 підготовче засідання у справі не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці, про що сторонам у справі направлено відповідне повідомлення, в якому також зазначено, що про дату, час та місце проведення наступного судового засідання сторін буде повідомлено ухвалою суду.
З огляду на впровадження постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 “Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2” (в редакції постанови від 04.05.2020 № 343) (далі ? постанова № 211) на період з 12.03-22.05.2020 на всій території України карантину, а також на запровадження з 16.03.2020 на території адміністративної будівлі Миколаївської обласної ради, в якій розташований Господарський суд Миколаївської області, обмежувальних та профілактичних заходів (згідно розпорядження від 13.03.2020 № 35-р голови Миколаївської обласної ради “Про заходи щодо недопущення поширення випадків захворювань, спричинених новим коронавірусом”), ? з 16.03.2020 доступ громадян та учасників судового процесу до Господарського суду Миколаївської області було обмежено.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 № 343 “Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України” внесено зміни до постанови № 211, зокрема, продовжено карантин до 22.05.2020 із послабленням частини карантинних обмежень. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 “Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів” з 22.05.2020 до 22.06.2020 продовжено на всій території України дію карантину, встановленого постановою № 211, а також вирішено про послаблення протиепідемічних заходів на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією. 
Ухвалою суду від 10.06.2020, ураховуючи послаблення з 11.05.2020 карантинних заходів та подальше відновлення доступу громадян до приміщення Господарського суду Миколаївської області; беручи до уваги тривалість знаходження справи у провадженні суду, призначено дану справу до розгляду в підготовчому засіданні на 01.07.2020 об 11:30.
26.06.2020 до суду від позивача надійшло клопотання про призначення розгляду справи в режимі відео конференції.
30.06.2020 до суду від позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату та призначення розгляду справи в режимі відео конференції.
Ухвалою суду від 30.06.2020 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відео конференції.
01.07.2020 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких звертає увагу на відсутність будь-яких первинних документів, що свідчить про відсутність господарської операції, зокрема в даному випадку – про відсутність факту надання позивачем послуг балансування природного газу, оскільки розрахунок вартості послуг балансування із застосуванням коефіцієнту 1,2 та відображення даної суми в акті наданих послуг не відповідає вимогам укладеного між сторонами договору, Кодексу ГТС, Кодексу ГРМ, правовим висновкам Верховного Суду та позиції Регулятора ринку природного газу. Вважає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження негативного місячного небалансу Товариства за спірний період у заявленому розмірі, визначеного з дотриманням встановленого законодавством порядку, і як наслідок, підстав для врегулювання такого небалансу шляхом надання послуг комерційного балансування. Також зазначає, що у період з липня 2018 – лютий 2019 року на адресу відповідача позивачем направлялися односторонні акти наданих послуг балансування обсягів природного газу, рахунки на оплату з порушенням строку, передбаченого договором та Кодексом ГТС, що підтверджується копіями фіскальних чеків, повідомленнями про вручення, долученими до позовної заяви позивачем. 
Також вказує, що оскільки саме позивачем допущено прострочення зобов`язання у вигляді направлення до 14 ч/місяця, наступного за звітним одностороннього акту про надання послуг балансування на обсяги природного газу, місячного небалансу замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним відповідно до п.п. 3-5 гл.3 цього розділу, рахунку на оплату, звіту по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування (що має містити деталізацію по споживачах замовника послуг транспортування на точках виходу) за липень 2018 - лютий 2019 року, а акти, які були направлені позивачем не відображають належним чином зміст та обсяг наданої господарської операції, відсутні правові підстави для здійснення оплати послуг балансування обсягів природного газу за відповідні періоди, вважає, що АТ «Миколаївгаз» звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України.
Крім того, за твердженнями відповідача, нарахування пені здійснено позивачем поза межами строків позовної давності.
Також вважає, що дії позивача при складанні односторонніх актів про надання послуг балансування, розрахунків та рахунків, в яких визначено вартість послуг балансування, свідчать про порушення позивачем порядку надання послуг балансування всіх допустимих термінів та строків передбачених умовами договору та нормами Кодексу ГТС, правил балансування визначених Законом України «Про ринок природного газу», що в свою чергу унеможливило своєчасне самостійне врегулювання небалансу відповідачем.
Як зазначає відповідач у запереченнях, до позовної заяви позивачем долучено звіти по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування у період за липень 2018 – лютий 2019 року, в якому зазначено витрати оператора ГРМ – без деталізації по споживачам замовника послуг транспортування, з якого не вбачається який обсяг АТ «Укртрансгаз» виділено з власного ресурсу для врегулювання негативного місячного небалансу шляхом надання АТ «Миколаївгаз» послуги балансування обсягів природного газу.
Також звертає увагу на те, що АТ «Миколаївгаз» у взаємовідносинах з АТ «Укртрансгаз» виступає замовником послуг транспортування природного газу. Вказує, що зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач визначає відповідача не тільки замовником послуг транспортування, але й оператором газорозподільної системи, у зв`язку з чим АТ «Укртрансгаз» при здійсненні алокації керувався інформацією про фактичний обсяг споживання природного газу кожним споживачем, об`єкти якого підключені до газорозподільної системи відповідача. Вважає, що позивач в порушення закону України «Про ринок природного газу» змішав поняття «газорозподільна система», «газотранспортна система», «замовник», «оператор газорозподільної системи», що, на думку відповідача, дозволило позивачу включити у правовідносини, що склалися між сторонами, інших суб`єктів - споживачів, у той час, як сфера діяльності оператора газотранспортної системи у розумінні Закону № 329 про ринок природного газу, обмежується виключно газотранспортною системою, в тому числі, транспортуванням природного газу магістральними газопроводами від точки входу до точки виходу, та вважає, що жодним чином не стосується діяльності оператора газорозподільної системи в частині розподілу природного газу третім особам.
На думку відповідача, позивачем не доведено який саме обсяг обґрунтованих та реальних витрат понесено ним, як оператором газотранспортної системи, у зв`язку із здійсненням балансування та з метою підтримання звичайного рівня функціонування газотранспортної системи в разі недотримання відповідачем своїх підтверджених номінацій. Вказує, що позивачем не надано суду доказів вчинення дій з балансування газотранспортної системи, зокрема не надано суду доказів резервування частини діючої ємності газосховища, потужності закачування та відбору газосховища, що необхідні для виконання ним обов`язків з балансування системи.
У зв`язку з тим, що законодавством визначено процедуру подачі та відібрання газу до/з газотранспортної системи шляхом вчинення оператором ГТС (позивачем) конкретних дій по врегулюванню обсягів газу в газотранспортній системі, а докази вчинення відповідних дій зі сторони позивача не надані, відповідач вважає, що такі послуги йому взагалі не надавалися, оскільки відсутній чіткий ланцюг (відповідні договори з іншими суб`єктами господарювання, укладені позивачем з метою балансування газотранспортної системи), який би надавав можливість документально підтвердити факт наявності у позивача ресурсу для здійснення балансування. Водночас, вказує, що позивачем не зазначено: які обсяги газу були замовлені відповідачем, на підставі яких документів (номінації) обсяги газу були замовлені, які фактично обсяги відібрані ним, чи це має бути підтверджено (алокації); позивачем не доведено:чи було ним дотримано порядок визначення небалансу (п.1,2 р.3 гл. XIV Кодексу), чи були у позивача підстави для вчинення дій, передбачених п. 7 р.3 гл. XIV Кодексу.
01.07.2020 до суду від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів, в якому АТ “ОГС “Миколаївгаз” проить суд витребувати у АТ “Укртрансгаз” належним чином засвідчені копії документів:
- інформацію щодо зони балансування, до якої оператором газотранспортної системи застосовується певний режим балансування у відповідності до правил, визначених Регламентом комісії (ЄС) № 312/2014 від 26.03.2014, Закону України «Про ринок природного газу» (далі - Закон) та Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від ЗО 09.2015 №2493 (далі - Кодекс газотранспортної системи),
- посилання на своєму офіційному веб-сайті на сторінку, де оператором газотранспортної системи оприлюднено перелік точок входу/виходу, обсяг технічної, договірної та вільної потужності за період липня 2018-лютого 2019 року з зазначенням точок входу/виходу, для яких з точки зору технічних обмежень обсяг та вид потужності може відрізнятись в окремі періоди газового року,
- інформацію з копіями підтверджуючих документів щодо технічних параметрів звичайного рівня функціонування газотранспортної системи,
- інформацію з копіями підтверджуючих документів, щодо того, які дії були вчинені оператором газотранспортної системи з врегулювання небалансу AT «Миколаївгаз» у липні 2018-лютому 2019 року,
- інформацію, чи існувала загроза цілісності газотранспортної системи у липні 2018- лютому 2019 року. У випадку, якщо така загроза існувала, надати підтверджуючі цей факт копи документів,
- інформацію з копіями підтверджуючих документів щодо того, чи здійснював оператор газотранспортної системи у липні 2018-лютому 2019 року купівлю-продаж природного газу за короткостроковими договорами в точці, в якій відбувається передача природного газу,
- інформацію з копіями підтверджуючих документів щодо того, чи здійснював оператор газотранспортної системи у липні 2018-лютому 2019 року регулювання обсягу надходження газу в газотранспортну систему (точки входу та/або виходу) у випадках передбачених Національним планом дій та кодексом газотранспортної системи,
- інформацію з копіями підтверджуючих документів щодо того, чи здійснював оператор газотранспортної системи у липні 2018 - лютому 2019 року регулювання обсягу природного газу який знаходиться в газотранспортній системі. Якщо так, то які саме дії були здійснені оператором газотранспортної системи задля врегулювання небалансу AT «Миколаївгаз»,
- перелік газосховищ, які знаходяться в управлінні оператора газотранспортної системи у порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи та Кодексом газосховищ, затвердженим постановою НКРЕКП аід 30.09.2015 №2495 (далі - Кодекс газосховищ),
- інформацію з копіями підтверджуючих документів щодо того, чи здійснював оператор газотранспортної системи у липні 2018-лютому 2019 року регулювання обсягу природного газу, який зберігається у газосховищах, які знаходяться в управлінні оператора газотранспортної системи,
- інформацію з копіями підтверджуючих документів щодо того, чи резервувалась оператором газотранспортної системи частина діючої ємності газосховища, потужності закачування та відбору газосховища, що необхідні для виконання ним обов`язків з балансування системи у липні 2018-лютому 2019 року. Якщо так, то яку саме частину діючої ємності газосховища, потужності закачування та відбору газосховища оператором газотранспортної системи було зарезервовано у липні 2018-лютому 2019 року,
- завірену належним чином копію технічної угоди, що була укладена між оператором газосховища та оператором газотранспортної системи у липні 2018-лютому 2019 року,
- інформацію з копіями підтверджуючих документів щодо того, чи запроваджувались у липні 2018-лютому 2019 року оператором газотранспортної системи обмеження у точках входу та виходу згідно з розділом XV кодексу газотранспортної системи,
- інформацію з копіями підтверджуючих документів щодо відповідності тиску в газотранспортній системі вимогам цілісності та вимогам щодо експлуатації газотранспортної системи у липні 2018-лютому 2019 року, а також вказати, якими саме нормативно-правовими актами вищезазначені вимоги регламентуються,
- інформацію з копіями підтверджуючих документів щодо кількості природного газу у газотранспортній системі на кінець кожної доби у липні 2018-лютому 2019 року, що очікувалась відповідно до передбачених подач та відборів для такої газової доби,
- інформацію з копіями підтверджуючих документів щодо кількості природного газу у газотранспортній системі на кінець кожної доби у липні 2018-лютому 2019 року, відповідно до фактичних подач та відборів для такої газової доби,
- інформацію з копіями підтверджуючих документів щодо власної оцінки попиту на природний газ на кожну газову добу або протягом газової доби у липні 2018-лютому 2019 року, щодо якої здійснювалась балансуюча(-і) дія(-ї),
- інформацію з копіями підтверджуючих документів про номінації, алокації та виміряні потоки природного газу у кожній точці газотранспортної системи щодо кожної доби у липні 2018-лютому 2019 року,
- інформацію з копіями підтверджуючих документів про тиск природного газу в газотранспортній системі у кожній точці газотранспортної системи щодо кожної доби у липні 2018-лютому 2019 року,
- інформацію з копіями підтверджуючих документів щодо обсягів купівлі оператором газотранспортної системи короткострокових стандартизованих продуктів у кожну добу у липні 2018-лютому 2019 року,
- інформацію з копіями підтверджуючих документів щодо обсягів продажу оператором газотранспортної системи короткострокових стандартизованих продуктів у кожну добу у липні 2018-лютому 2019 року,
- інформацію з копіями підтверджуючих документів щодо використання оператором газотранспортної системи послуг балансування у липні 2018-лютому 2019 року,
- інформацію з копіями підтверджуючих документів щодо здійснення/проведення оператором газотранспортної системи в якості контрагента операцій на торгових платформах у липні 2018-лютому 2019 року.
Указане клопотання мотивоване тим, що запитана інформація та документи необхідно дослідити суду при вирішенні спору в даній справі, проте позивачем на запит адвоката АТ “ОГС “Миколаївгаз” такі відомості не надані.
Ухвалою суду від 01.07.2020, занесеною до протоколу судового засідання, повідомлено учасників справи про відкладення підготовчого засідання у справі на 16.07.2020 о 13:30 год.
АТ “Укртрансгаз” у запереченнях від 14.09.2020 проти клопотання про витребування доказів зазначило, що вважає це клопотання не підлягаючим задоволенню, так як у ньому відповідачем викладаються обставини та наводяться доводи, які не мають відношення до суті спору та спрямовані на перекручування фактичних обставин справи.
На думку позивача, надання ним відповідачу послуг документально підтверджується усіма належними, допустимими та достатніми первинними та іншими документами (доказами).
АТ “ОГС “Миколаївгаз” у поясненнях від 15.10.2020 зазначило, що, на його думку, дослідження запитаних ним документів сприятиме встановленню фактичних обставин справи та матиме значення для вирішення спору по суті справи.
Ухвалою суду від 15.10.2020 задоволено клопотання відповідача від 01.07.2020 про витребування доказів у справі, витребувано відповідні докази, підготовче засідання відкладено на 11.11.2020 о 13.30 год.
11.11.2020 до суду від позивача надійшли пояснення на виконання ухвали суду від 15.10.2020 про витребування доказів, з відповідними додатками; клопотання про поновлення процесуального строку на подання документів згідно ухвали суду від 15.10.2020.
Ухвалою суду від 11.11.2020, занесеною до протоколу судового засідання, підготовче засідання у справі відкладено на 08.12.2020 о 13:30 год.
08.12.2020 до суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.
08.12.2020 до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі.
У додаткових поясненнях відповідач вказує, що матеріали справи не містять інформації, яка б підтверджувала наявність у позивача необхідного обсягу природного газу для надання відповідачу послуги балансування відповідно до укладеного між сторонами договору. Отже, вважає, що позивач не надавав відповідачу послугу з балансування, оскільки не мав необхідних ресурсів (власного природного газу). Вважає, що позивачем не надано суду доказів вчинення дій з балансування газотранспортної системи, зокрема не надано суду доказів резервування частини діючої ємності газосховища, потужності закачування та відбору газосховища, що необхідні для виконання ним обов`язків з балансування системи. Відсутність технічної угоди свідчить про те, що обсяги природного газу, що закачувались до газосховищ та відбирались з газосховищ мали б відповідати обсягам, згідно підтверджених номінацій замовників послуг транспортування/зберігання природного газу. У зв`язку з тим, що законодавством визначено процедуру подачі та відібрання газу до/з газотранспортної системи шляхом вчинення оператором ГТС (позивачем) конкретних дій по врегулюванню обсягів газу в газотранспортній системі, а докази вчинення відповідних дій зі сторони позивача не надані, відповідач вважає, що такі послуги відповідачу взагалі не надавалися, оскільки відсутній чіткий ланцюг (відповідні договори з іншими суб`єктами господарювання, укладені позивачем з метою балансування газотранспортної системи), який би надав можливість документально підтвердити факт наявності у позивача ресурсу для здійснення балансування. Вказує, що позивачем не доведено який саме обсяг обґрунтованих та реальних витрат понесено ним, як оператором газотранспортної системи, у зв`язку із здійсненням балансування та з метою підтримання звичайного рівня функціонування газотранспортної системи в разі недотримання відповідачем своїх підтверджених номінацій. Звертає увагу на те, що позивачем не надано жодної інформації щодо технічних парламентів звичайного рівня функціонування газотранспортної системи. Відсутність даної інформації свідчить про неможливість встановлення параметрів звичайного рівня функціонування газотранспортної системи, а отже, не можливо визначити параметри, які свідчитимуть про відхилення у функціонуванні ГТС від цього звичайного рівня.
Ухвалою суду від 08.12.2020, занесеною до протоколу судового засідання, повідомлено учасників справи про відкладення підготовчого засідання в даній справі на 12.01.2021 о 11:45 год.
12.01.2021 судове засідання у справі не відбулося у зв`язку із перебуванням судді у відпустці.
12.01.2021 до суду від позивача надійшли пояснення у справі, в яких позивач вказує, що відповідач не подавав позивачу на виконання гл. 7 р.ІІІ Кодексу ГТС звіти та акти приймання-передачі природного газу з іншими замовниками послуг транспортування, не подавав номінацій в порядку п. 4.2. та п. 6.3. договору та не отримував від позивача їх підтвердження. За відсутності підтверджених номінацій, в порушення зобов`язань здійснив відбір природного газу у спірний період. Згідно наведених положень Кодексу ГТС та умов договору, для відповідача у спірний період вважається підтвердженою номінація, що дорівнює нулю. Також вказує, що відповідач відповідних дій із врегулювання негативного небалансу не виконав. Зазначає, що звітами відповідача підтверджуються обсяги негативного небалансу, які ним не закуплені в інших замовників послуг транспортування ані до, ані після спірного газового місяця, та не врегульовано негативний небаланс. За відсутності підтверджених номінацій, відповідач не мав права одержувати з газотранспортної системи обсяги природного газу, та всупереч такому здійснив відбір в липні 2018 у обсязі 408,039 тис.куб.м., в серпні 2018 року у обсязі 673,278 тис.куб.м., у вересні 2018 року в обсязі 3100,00 тис.куб.м., в грудні 2018 у обсязі 7647,801 тис.куб.м., у січні 2019 в обсязі 11264,912 тис.куб.м. та у лютому 2019 в обсязі 3548,172 тис.куб.м., вартість яких становить 405406474,59 грн. Вважає, що матеріали справи містять передбачені умовами договору та Кодексом ГТС односторонні документи, складені як позивачем, так і відповідачем, а також двосторонні документи, які були підписані сторонами, сформовані (складені) відповідачем, що підтверджують факт надання позивачем послуг балансування природного газу відповідачу у спірний період та вважає їх належними, достовірними доказами згідно ст.ст.73, 76-78 ГПК України.
Ухвалою суду від 18.01.2021 повідомлено учасників справи про те, що підготовче засідання в даній справі призначене на 10.02.2021 о 14:45 год.
10.02.2021 до суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 922/3987/19.
Ухвалою суду від 10.02.2021 зупинено провадження в даній справі до закінчення перегляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 922/3987/19.
17.08.2021 до суду від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі № 915/2387/19.
Ухвалою суду від 07.09.2021 поновлено провадження в даній справі; справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 29.09.2021 о 13:15 год.
29.09.2021 до суду від відповідача надійшли пояснення по справі, в яких вказує, що Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 19.03.2021 у справі № 922/3987/19 не відступила від висновків щодо застосування норм права викладених у постанові Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 916/2090/16; постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.05.2020 та рішення господарського суду Харківської області від 12.02.2020 у справі 922/3987/19 та справу № 922/3987/19 направлено на новий розгляд до Господарського суду Харківської області через відсутність встановленої судами попередніх інстанцій правової природи правовідносин, що склалися між сторонами.
Ухвалою суду від 29.09.2021, занесеною до протоколу судового засідання, повідомлено учасників справи про відкладення підготовчого засідання на 27.10.2021.
27.10.2021 до суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 915/2387/19 до набрання законної сили рішенням суду по справі № 915/1362/21.
У судовому засіданні 27.10.2021 судом оголошено перерву до 10.11.2021 о 11:00 год.
10.11.2021 до суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.
10.11.2021 засідання у справі не відбулось.
Ухвалою суду від 22.11.2021 повідомлено учасників справи про призначення підготовчого засідання в даній справі на 26.01.2022 о 15:30 год.
У підготовчому засіданні 26.01.2022 судом ухвалено закінчити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 03.03.2022.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 24.02.2022 (Указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX). 
Через активні бойові дії на території Миколаївської області та міста Миколаєва та неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, було змінено територіальну підсудність судових справ Господарського суду Миколаївської області (розпорядження Голови Верховного Суду "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (господарські суди Миколаївської, Сумської та Чернігівської областей) від 22.03.2022 12/0/9-22).
Розпорядженням Голови Верховного Суду "Про відновлення територіальної підсудності судових справ Господарського суду Миколаївської області" від 25.07.2022 № 41 відновлено територіальну підсудність судових справ Господарського суду Миколаївської області.
Ухвалою суду від 14.11 2022 повідомлено учасників у справі про призначення справи до розгляду в судовому засіданні на 19.12.2022 о 12:00 год.
18.11.2022 до суду від позивача надійшло клопотання про призначення розгляду справи за допомогою сервісу підсистеми ВКЗ ЄСІТС, яке ухвалою суду від 23.11.2022 задоволено.
12.12.2022 до суду від відповідача надійшла заява про участь у справі в режимі відео конференції, яка ухвалою суду від 13.12.2022 задоволена.
19.12.2022 до суду від позивача надійшли пояснення у справі, в яких вказує, що відповідач під час звірки взаємних рахунків, у Акті звіряння сум станом на 31.08.2022, зокрема підтвердив наявність у нього заборгованості перед позивачем, зокрема у сумі 804014242,12 грн. за період 2017-2019, що складаються із вартості послуг балансування обсягів природного газу, відібраного відповідачем із газотранспортної системи та використаного ним для забезпечення виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат газорозподільної системи (ВТВ) до застосування коефіцієнту 1,2 у формулі базової ціни газу, передбаченої п. 9.4. договору. 134106769,39 грн. (коефіцієнт місячне балансування) за період 2017-2019, що складаються із розміру коефіцієнту компенсації 1,2 у формулі базової ціни газу, передбаченої п. 9.4. договору. Вказує, що відповідач підтвердив заборгованість з урахуванням розміру коефіцієнту компенсації 1,2 в складі суми заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу отриманого ним із газотранспортної системи та використаного ним для забезпечення виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат газорозподільної системи (ВТВ) за період липня – грудня 2018 та січня –лютого 2019 в розмірі 67567752,52 грн. ( у т.ч. 378573846,69 грн. за 2018 рік та 29993905,83 грн за січень – лютий 2019 року). Також вказує, що відповідачем підтверджено заборгованість за обсяги небалансу природного газу, спожитого іншими споживачами вартістю 407506,97 грн, що віднесено в його алокацію.
Ухвалою суду від 19.12.2022, занесеною до протоколу судового засідання, повідомлено учасників справи про відкладення судового засідання з розгляду даної заяви на 22.02.2023 о 10:00 год.
22.02.2023 судове засідання не відбулося у зв`язку із перебуванням судді у відпустці.
Ухвалою суду від 07.03.2023 повідомлено учасників справи про призначення судового засідання в даній справі на 23.03.2023 о 10:30 год.
21.03.2023 до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.
23.03.2023 до суду від позивача надійшло клопотання про доручення до матеріалів справи копії рішення Господарського суду Миколаївської області від 0-7.02.2023 у справі № 915/1362/21, яке просить врахувати під час розгляду справи по суті.
Судове засідання у справі, призначене на 23.03.2023, не відбулося, оскільки протягом часу, визначеного судом для проведення даного засідання тривала повітряна тривога.
Ухвалою суду від 23.03.2023 повідомлено учасників у справі про призначення судового засідання в даній справі на 08.06.2023 о 12:15 год.
08.06.2023 до суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення розгляду справи до закінчення перегляду Об`єднаною Палатою Верховного Суду в касаційному порядку справи № 918/686/21 у подібних правовідносинах.
Ухвалою суду від 08.06.2023 зупинено провадження в даній справі до закінчення перегляду Об`єднаною Палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 918/686/21.
27.11.2024 до суду від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у даній справі.
Ухвалою суду від 06.01.2025 поновлено провадження у даній справі; призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні на 04.02.2025 о 11:30 год.
13.01.2025 до суду від представника позивача надійшло клопотання від 10.01.2025 про призначення розгляду справи за допомогою сервісу підсистеми ВКЗ ЄСІТС.
21.01.2025 до суду від відповідача надійшов зустрічний позов про визнання недійсним договору.
21.01.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення штрафних санкцій на 90%, посилаючись на те, що АТ «Оператор ГРМ» фактично втратило усе майно на підставі та за допомогою якого могло здійснювати господарську діяльність та отримувати прибуток.
21.01.2025 до суду від відповідача надійшла заява від 20.01.2025 про вступ у справу представника та розгляд справи в режимі відео конференції. 
Ухвалою суду від 22.01.2025 задоволено заяву представника позивача від 10.01.2025 про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції. 
Ухвалою суду від 22.01.2025 задоволено заяву представника позивача від 20.01.2025 про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції. 
24.01.2025 до суду від позивача надійшли заперечення проти прийняття зустрічного позову.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 27.01.2025, яку залишено без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.05.2025, зустрічну позовну заяву від 20.01.2025 повернуто заявнику – АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз».
29.01.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання про повернення до стадії підготовчого засідання та зупинення розгляду справи до вирішення по суті та набрання чинності рішенням Господарського суду м. Києва у справі № 910/2964/24 за позовом АТ «НАК «Нафтогаз України» та справи № 910/3067/24 за позовом АТ «Укртрансгаз» .
29.01.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
04.02.2025 до суду від позивача надійшли заперечення проти клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій.
04.02.2025 до суду від позивача надійшли заперечення проти заяви про зупинення провадження у справі, в яких позивач заперечує проти задоволення заявленого відповідачем клопотання, вважає його необгрунтованим та таким, що не є мотивованим тим, в чому саме полягає неможливість розгляду справи №915/2387/19 до вирішення справ №910/2964/24, №910/3067/24, адже справи не є взаємопов`язаними. Вважає твердження відповідача про те, що на даний час існують обставини, які унеможливлюють розгляд даної справи, без встановлення обставин у справі №910/3067/24 та №910/2964/24 безпідставними, оскільки в матеріалах справи №915/2387/19 містяться всі необхідні докази для її розгляду по суті та прийняття рішення. Просив відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження та повернення у підготовче провадження.
Ухвалою суду від 04.02.2025, занесеною до протоколу судового засідання, повідомлено учасників у справі про відкладення підготовчого засідання у справі на 18.03.2025 о 12:00 год.
18.03.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення розгляду справи до вирішення Південно-західним апеляційним господарським судом питання про прийняття зустрічного позову АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» у цій же справі.
Підготовче засідання 18.03.2025 не відбулося у зв`язку із направленням справи до апеляційної інстанції.
12.05.2025 справа повернута до провадження Господарського суду Миколаївської області.
Ухвалою суду від 12.05.2025 підготовче засідання у справі призначено на 17.06.2025.
17.06.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення засідання та призначення розгляду справи на іншу дату.
Ухвалою суду від 17.06.2025, занесеною до протоколу судового засідання, повідомлено учасників справи про відкладення розгляду справи на 21.07.2025 о 12:30 год за клопотанням відповідача.
21.07.2025 судове засідання не відбулося, оскільки протягом часу, визначеного судом для проведення засідання у даній справі, тривала повітряна тривога.
Ухвалою суду від 21.07.2025 повідомлено учасників у справі про призначення наступного судового засідання на 11.08.2025 на 12:45 год.
Ухвалою суду від 11.08.2025, занесеною до протоколу судового засідання, повідомлено учасників справи про відкладення засідання на 06.10.2025 о 12:20 год.
06.10.2025 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
06.10.2025 до суду від позивача надійшли пояснення у справі.
У поясненнях зазначає, що обсяги природного газу, що були відібрані ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» без номінацій постачальника у липні 2018 року в кількості 6,983 тис. куб. м, в серпні 2018 в кількості 6,351 тис. куб. м та у вересні 2018 року в кількості 6,580 тис. куб. м, відповідно до п. 8 глави 3 розділу ХІІ позивач відніс в алокацію відповідача, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами наданих послуг балансування та Звітами АТ «Миколаївгаз» по постачальниках та по постачальниках в розрізі споживачів за вказаний період. До набрання чинності частини 2 статті 8 Закону № 1730 (до 29.08.2021) заборгованість за 19,914 тис. куб. м обсягів небалансу природного газу, відібраного Обласним комунальним підприємством «Миколаївоблтеплоенерго» у липні-вересні 2018 року перед Оператором газотранспортної системи АТ «Укртрансгаз» залишилися неврегульованими.
06.10.2025 судове засідання у справі не відбулось у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді.
Ухвалою суду від 09.10.2025 повідомлено учасників у справі про наступне судове засідання 03.11.2025 о 12:45 год.
03.11.2025 судове засідання не відбулося, оскільки протягом часу, визначеного судом для проведення засідання у даній справі, тривала повітряна тривога.
Ухвалою суду від 03.11.2025 повідомлено учасників у справі про наступне судове засідання 09.12.2025 о 14:00 год.
09.12.2025 до суду від позивача надійшли пояснення у справі, відповідно до яких просив долучити до матеріалів справи рішення Господарського суду Миколаївської області від 31.01.2025 у справі № 915/1182/24, яке врахувати під час розгляду справи.
Ухвалою суду від 09.12.2025, занесеною до протоколу судового засідання, повідомлено учасників справи про відкладення судового засідання у справі за позицією позивача на 10 лютого 2026 року о 12:45 год.
10.02.2026 до суду від позивача надійшли письмові пояснення у справі, в яких зазначає, що 31.10.2025 Господарський суд Миколаївської області ухвалив рішення у справі №915/1182/24, яке набрало законної сили. Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 31.10.2025 у справі №915/1182/24 ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» встановлено наявність обов`язку ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» починаючи із 01.10.2021 впродовж 72 календарних місяців компенсувати Акціонерному товариство «Укртрансгаз» рівними щомісячними платежами вартість 19,914 тис. куб. м, які були відібрані теплопостачальним підприємством у липні-вересні 2018 року без номінацій постачальника та підписаних постачальником газу актів приймання-передачі, у відповідності до приписів ч. 2 ст. 8 Закону України №1730. Таким чином, вказує, що рішенням Господарського суду Миколаївської області від 31.10.2025 у справі №915/1182/24, що є обов`язковим для її учасників, встановлені обставини, які мають преюдиційне значення для розгляду справи №915/2387/19 та відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України не доказуються. 
Зазначає, що після відкриття провадження у справі №915/2387/19, ухвалено рішення Господарського суду Миколаївської області від 31.10.2025 у справі №915/1182/24 в частині вартості наданих послуг балансування в обсязі 19,914 тис. куб. м природного газу, що відібраний ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» в липні-вересні 2018 року із газотранспортної системи без номінацій постачальника, на які у нього відсутні акти приймання-передачі природного газу, та віднесений в алокацію АТ «Миколаївгаз» відповідно до актів наданих послуг балансування, який компенсується позивачу відповідно до приписів Закону України №1730.
Згідно позовних вимог, що є предметом розгляду справи №915/2387/19, вартість 19,914 тис. куб. м природного газу, відібраних ОКП «Миколаївоблтеплоенерго», що врахована в складі Актів наданих послуг балансування відповідачу АТ «Миколаївгаз» згідно Кодексу ГТС, до набрання чинності ч. 2 ст. 8 Закону України №1730, становить 285 556,68 грн. Отже, після подання позову у справі №915/2387/19, зобов`язання відповідача перед позивачем з оплати заборгованості в сумі 285 556,68 грн за надані послуги балансування обсягів, відібраних ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» припинено 01.10.2021 на підставі приписів ч.2 ст. 8 Закону України № 1730. Водночас, як вказує позивач, у ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» виник обов`язок перед АТ «Укртрансгаз» компенсувати вартість таких обсягів на підставі ч. 2 ст. 8 Закону України №1730 починаючи із 01.10.2021, що встановлено в рішенні Господарського суду Миколаївської області від 31.10.2025 у справі №915/1182/24. Відтак, враховуючи прийняте рішення Господарського суду Миколаївської області від 31.10.2025 у справі №915/1182/24, припинив своє існування заявлений до стягнення у справі №915/2387/19 основний борг в частині 285 556,68 грн, що є вартістю наданих послуг балансування в частині 19,914 тис. куб. м обсягів природного газу, відібраних ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» у липні-вересні 2018 року, та віднесені в алокацію АТ «Миколаївгаз». Вважає, що зазначене є підставою для закриття провадження у справі №915/2387/19 в частині 285 556,68 грн основного боргу. 
Ухвалою суду від 10.02.2026, занесенною до протоколу судового засідання, повідомлено учасників справи про відкладення судового засідання на 16.03.2026.
03.03.2026 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення у справі, у яких вказує, що вартість природного газу в обсягах 19,914 тис. куб. м, що відібрані ОКП «Миколаївоблтеплоенерго», повинна бути врегульована цим теплопостачальним підприємством у відповідності до приписів ст. 8 Закону України №1730, щомісяця рівними платежами впродовж 72 календарних місяців починаючи із 01.10.2021, що встановлено в рішенні Господарського суду Миколаївської області від 31.10.2025 у справі №915/1182/24. Таким чином, зазначає, що сума основного боргу відповідача перед позивачем за надані послуги балансування у справі №915/2387/19, за виключенням обсягів ОКП «Миколаївоблтеплоенерго», становить 405 120 917,91 грн за 30732,355 тис. куб. м природного газу, а також 59 209 166,78 грн – пеня, 5 464 060,03 грн – 3% річних, 14 744 187,93 грн – інфляційні втрати.
16.03.2026 судове засідання у справі не відбулося, оскільки протягом часу, визначеного судом для проведення засідання у даній справі, не вдалось встановити зв`язок з віддаленим учасником, про що складено відповідний акт. 
Ухвалою суду від 16.03.2026 повідомлено учасників справи про наступне судове засідання у справі на 24.03.2026.
У судовому засіданні 24.03.2026 судом ухвалено: задовольнити клопотання позивача про долучення до матеріалів справи письмових пояснень з додатками від 06.10.2025; залишити без розгляду клопотання відповідача від 27.10.2021, 29.01.2025, 18.03.2025 про зупинення провадження у справі. 
У судовому засіданні 24.03.2026 представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача заперечив проти позовних вимог в повному обсязі та просив відмовити у задоволенні позову, також просив зменшити розмір штрафних санкцій на 90%.
У судовому засіданні 24.03.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та ухвалив, що скорочене рішення буде оголошено 25.03.2026.
У судовому засіданні 25.03.2026 суд повідомив про винесення та підписання вступної та резолютивної частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків.
17.12.2015 між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз», що здійснює діяльність на підставі ліцензії НКРЕ на транспортування природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ трубопроводами (далі – оператор), та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» ( далі – замовник) було укладено договір № 1512000711 транспортування природного газу, за умовами якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг (п. 2.1. договору).
Відповідно до п. 2.2. договору послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.
Згідно п. 2.3. договору послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі – розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі – транспортування); послуги балансування обсягів природного газу , які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).
Відповідно до п. 2.4. договору обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням додатку 1 (розподіл потужності) та/або додатку 2 (транспортування) до цього договору.
Відповідно до п. 2.5. договору приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу. 
Згідно п. 2.6. договору замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі.
Згідно п. 2.7. договору оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.
Згідно п. 4.1. договору замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг.
Відповідно до п. 6.1. договору оператор забезпечує наявність відповідних потужностей в точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності).
Розподіл потужності здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу (п.6.2. договору).
Надання номінацій (реномінацій) для отримання транспортування здійснюється у порядку, встановленому Кодексом. Форми номінацій і реномінацій оприлюднюються оператором на його офіційному веб-сайті (п. 6.3. договору).
Відповідно до п. 7.1. договору вартість послуг розраховується: розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються Регулятором; транспортування - за тарифами, які встановлюються Регулятором; балансування – за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом.
Оператор розміщує інформацію про чинні тарифи та базову ціну газу на своєму веб-сайті (п. 7.2. договору).
Відповідно до п. 7.3. договору тарифи, передбачені п. 7.1. цього розділу, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього договору.
У разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та не врегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу (п.9.1. договору).
Згідно п. 9.2. договору вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою: В балансування = БЦГ Х К Х Q БГ, де БЦГ – базова ціна газу, Q БГ -обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування; К – коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу 5%. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1.
Згідно п. 9.3. договору базова ціна газу визначається оператором відповідно до Кодексу. Оператор визначає базову ціну газу щомісяця в строк до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, та розміщує її на своєму веб-сайті.
Відповідно до п. 9.4. договору оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок – фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів.
Згідно п. 9.5. договору розбіжності щодо вартості послуг балансування підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість послуг балансування, яку замовник зобов`язаний сплатити в строк, визначений п. 9.4 цього договору, визначається за даними оператора.
Відповідно до п. 11.4. договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та р.ІХ цього договору.
Згідно п. 13.1. договору у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим договором.
Відповідно до п. 17.1. договору цей договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31 грудня 2016, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.12.2015 року. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.
Договір підписано та скріплено печатками сторін. 
Як вказує позивач, ним, як оператором ГТС, було здійснено процедуру алокації та встановлено наявність у відповідача негативних місячних небалансів природного газу в липні 2018 року у обсязі 408,039 тис.куб.м., в серпні 2018 року у обсязі 673,278 тис.куб.м., у вересні 2018 року в обсязі 3306,580 тис.куб.м., в жовтні 2018 року 803,486 тис.куб.м., у листопаді 2018 року в обсязі 3100,000 тис.куб.м., в грудні 2018 року у обсязі 7647,801 тис.куб.м., у січні 2019 року в обсязі 11264,912 тис.куб.м., та у лютому 2019 року в обсязі 3548,172 тис. куб.м.
За ствердженнями позивача, такі обсяги негативних небалансів природного газу виникли у відповідача внаслідок безпідставного відбору ним з газотранспортної системи природного газу для покриття його власних виробничо-технічних витрат без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи та внаслідок несанкціонованих відборів з газорозподільної системи відповідача природного газу споживачами, у яких в спірні періоди не було жодного постачальника природного газу.
Обсяги небалансів природного газу, які виникли у відповідача позивач підтвердив алокаціями (звітами) АТ «Миколаївгаз» про поділ фактичного обсягу природного газу за липень – листопад 2018 року, електронними файлами АТ «Миколаївгаз» про поділ фактичного обсягу природного газу за грудень 2018 року, січень-лютий 2019 року, звітами по точках входу/виходу за липень – грудень 2018 року та січень – лютий 2019 року. 
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем для врегулювання небалансів за періоди липень 2018 року – лютий 2019 року було надано відповідачу послуги балансування на загальну суму 405 406 474,59 грн, про що складено односторонні акти про надання послуг балансування обсягів природного газу, розрахунки вартості послуг балансування, звіти по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування та виставлено відповідачу відповідні рахунки на оплату, а саме:
- акт №07-18-1512000711- БАЛАНС від 31.07.2018 на суму 5197375,54 грн з ПДВ, додатком до якого є розрахунок вартості послуг балансування (небаланс підприємства ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» за липень 2018 року становить 408,039 тис.куб.м. на суму 5197375,54 грн), звіт по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування за липень 2018 року, рахунок №07-18-1512000711- БАЛАНС від 31.07.2018 на суму 5197375,54 грн з ПДВ,
- акт №08-18-1512000711-БАЛАНС від 31.08.2018 на суму 9673020,58 грн з ПДВ, додатком до якого є розрахунок вартості послуг балансування (небаланс підприємства ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» за серпень 2018 року становить 673,278 тис.куб.м. на суму 9673020,58 грн), звіт по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування за серпень 2018 року, рахунок № 08-18-1512000711-БАЛАНС від 31.08.2018 на суму 9673020,58 грн,
- акт № 09-18-1512000711- БАЛАНС від 30.09.2018 на суму 52948461,29 грн з ПДВ, додатком до якого є розрахунок вартості послуг балансування (небаланс підприємства ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» за вересень 2018 року становить 3306,580 тис.куб.м. на суму 52948461,29 грн), звіт по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування за вересень 2018 року, рахунок № 09-18-1512000711- БАЛАНС від 30.09.2018 на суму 52948461,29 грн,
- акт № 10-18-1512000711- БАЛАНС від 31.10.2018 на суму 11907458,11 грн з ПДВ, додатком до якого є розрахунок вартості послуг балансування (небаланс підприємства ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» за жовтень 2018 року становить 803,486 тис.куб.м. на суму 11907458,11 грн), звіт по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування за жовтень 2018 року, рахунок № 10-18-1512000711- БАЛАНС від 31.10.2018 на суму 11907458,11 грн,
- акт № 11-18-1512000711- БАЛАНС від 30.11.2018 на суму 42904352,16 грн з ПДВ, додатком до якого є розрахунок вартості послуг балансування (небаланс підприємства ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» за листопад 2018 року становить 3100,00 тис.куб.м. на суму 42904352,16 грн), звіт по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування за листопад 2018 року, рахунок № 11-18-1512000711- БАЛАНС від 30.11.2018 на суму 42904352,16 грн,
- акт № 12-18-1512000711- БАЛАНС від 31.12.2018 на суму 103048868,30 грн з ПДВ, додатком до якого є розрахунок вартості послуг балансування (небаланс підприємства ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» за грудень 2018 року становить 7665,391 тис.куб.м. на суму 103048868,30 грн), звіт по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування за грудень 2018 року, рахунок № 12-18-1512000711- БАЛАНС від 31.12.2018 на суму 103048868,30 грн, коригуючий акт № 12-18-1512000711- БАЛАНС/КОР надання послуг балансування обсягів природного газу до акту № 12-18-1512000711- БАЛАНС від 31.12.2018 (- 236469,30 грн, обсяг негативного місячного з урахуванням коригування за грудень становить 7647,801 тис.куб.м.), додатком до якого є розрахунок вартості послуг балансування (небаланс підприємства ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» за грудень 2018 року становить 7647,801 тис.куб.м. на суму 102812399,00 грн), рахунок № 12-18-1512000711- БАЛАНС від 26.02.2019 на суму 102812399,00 грн,
- акт № 01-19-1512000711- БАЛАНС від 31.01.2019 на суму 142166451,76 грн з ПДВ, додатком до якого є розрахунок вартості послуг балансування (небаланс підприємства ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» за січень 2019 року становить 11264,912 тис.куб.м. на суму 142166451,76 грн), звіт по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування за січень 2019 року, рахунок № 01-19-1512000711- БАЛАНС від 31.01.2019 на суму 142166451,76 грн,
- акт № 02-19-1512000711- БАЛАНС від 28.02.2019 на суму 37796956,15 грн з ПДВ, додатком до якого є розрахунок вартості послуг балансування (небаланс підприємства ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» за лютий 2019 року становить 3548,172 тис.куб.м. на суму 37796956,15 грн), звіт по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування за лютий 2019 року, рахунок №02-19-1512000711- БАЛАНС від 28.02.2019 на суму 37796956,15 грн.
Вказані акти про надання послуг балансування обсягів природного газу, розрахунки вартості послуг балансування, рахунки на оплату, а також звіти по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування були направлені позивачем відповідачу засобами поштового зв`язку, що підтверджується супровідними листами № TSОВИХ -18-2079 від 14.08.2018, № TSОВИХ -18-2371 від 13.09.2018, № TSОВИХ -18-2648 від 13.10.2018, № TSОВИХ -18-2895 від 14.11.2018, № TSОВИХ -18-3207 від 14.12.2018, № 2001ВИХ-19-79 від 14.01.2019, № 2001ВИХ-19-582 від 14.02.2019, № 2001ВИХ-19-939 від 14.03.2019, №2001ВИХ-19-846 від 06.03.2019, описами вкладення у цінний лист. Отримання зазначених документів відповідачем позивач підтвердив надавши до матеріалів справи копії повідомлень про вручення поштового відправлення ( а.с. 88 – 93 т.1).
Як зазначає позивач, з моменту отримання відповідачем вказаних актів, рахунків на оплату та звітів по точкам входу/виходу у відповідача відповідно до п. 9.4. договору та п. 4 гл. 4 р. ХІV Кодексу ГТС виникли зобов`язання здійснити оплату таких послуг у строк, що не перевищує п`яти банківських днів з дня отримання зазначених документів. Проте, відповідач оплату за надані послуги з балансування не здійснив, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відносини, які виникли між сторонами, врегульовані приписами ЦК України, ГК України, Закону України «Про ринок природного газу», Кодексу ГТС, затвердженого постановою НКРЕКП №2493 від 30.09.2015.
Правові засади функціонування ринку природного газу України, визначено Законом України «Про ринок природного газу» (далі – Закон № 329).
Згідно ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу», суб`єкт ринку природного газу - оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач; оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників); оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників). 
Відповідно до приписів статті 38 Закону № 329, права та обов`язки оператора газорозподільної системи визначаються цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, кодексом газотранспортної системи, кодексом газорозподільних систем, а також договором розподілу природного газу. 
Згідно Кодексу газотранспортної системи, що затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493, в редакції, що діяла в спірний період (далі – Кодекс ГТС), Кодекс відповідно до пунктів 2, 3 глави 1 розділу І встановлено, що Кодекс ГТС є регламентом функціонування газотранспортної системи України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України. Дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності, а також операторів торгових платформ.
Відповідно до ч. 5 гл. 1 розд. І Кодексу ГТС:
- алокація - обсяг природного газу, віднесений оператором ГТС в точках входу/виходу до/з ГТС по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників;
- договір транспортування - договір, укладений між оператором ГТС та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор ГТС надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору ГТС вартість отриманих послуг (послуги);
- замовник послуг транспортування - юридична особа або фізична особа - підприємець, яка на підставі договору транспортування, укладеного з оператором ГТС, замовляє одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу;
- балансування системи - діяльність, яка здійснюється оператором ГТС в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у ГТС, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування;
- комерційне балансування - діяльність оператора ГТС, що полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі алокації;
- небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з ГТС на точці виходу, що визначається за процедурою алокації;
- несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу: за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу;
- номінація - попереднє повідомлення, надане замовником послуг транспортування оператору ГТС, стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до ГТС в точках входу та відібрані з ГТС в точках виходу;
- підтверджена номінація - підтверджений оператором ГТС обсяг природного газу замовника послуг транспортування, який буде прийнятий від замовника в точках входу до ГТС та переданий замовнику в точках виходу з ГТС у відповідний період;
- послуга балансування - послуга, що надається оператору ГТС іншим суб`єктом господарювання на підставі відповідного договору для врегулювання короткострокових коливань попиту та пропозицій на природний газ, що не є короткостроковим стандартизованим продуктом;
- плата за добовий небаланс - це сума коштів, яку замовник послуг транспортування сплачує або отримує відповідно до розміру добового небалансу;
- фізичне балансування - заходи, що вживаються оператором ГТС для забезпечення цілісності ГТС, а саме, необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу;
Згідно ч.1 гл. 3 розд. І Кодексу ГТС оператор ГТС на підставі договору транспортування природного газу та згідно з умовами, визначеними в цьому Кодексі, надає суб`єктам ринку природного газу, зокрема, послуги транспортування природного газу ГТС в межах договірних потужностей та підтверджених номінацій.
Перевищення обсягів відібраного природного газу з ГТС над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом (п.3 гл.1 розд.XIV Кодексу ГТС).
У разі несанкціонованого відбору газу споживачем весь відповідний обсяг вноситься в алокацію на відповідного оператора ГРС, а по прямому споживачу - на оператора ГТС (п.8 гл.3 розд.XII Кодексу ГТС).
Згідно пунктів 1-2 гл.1 розд. XIV Кодексу ГТС замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов`язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення. При розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор ГТС враховує всі обсяги газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до ГТС та відібраного з ГТС, у тому числі у розрізі його контрагентів (споживачів).
Відповідно до п.п. 1, 2 гл. 3 розд. XIV Кодексу ГТС оператор ГТС визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з ГТС у точках виходу за цей газовий місяць. Місячний небаланс розраховується оператором ГТС до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор ГТС.
Відповідно до п. 7 гл. 3 розд. XIV Кодексу ГТС місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором ГТС за рахунок таких заходів: при негативному місячному небалансі - за рахунок надання послуг балансування.
Згідно п. 3 гл. 4 розд. XIV Кодексу ГТС підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є односторонній акт про надання послуг балансування обсягів природного газу, оформлений оператором ГТС відповідно до умов договору транспортування природного газу.
Згідно пункту 8 глави 3 Розділу XII Кодексу ГТС, алокація фактичних обсягів споживача можлива тільки на постачальника, зазначеного у відповідній підтвердженій номінації/місячній номінації/ реномінації, крім випадків, передбачених нижче. 
У разі несанкціонованого відбору газу споживачем весь відповідний обсяг вноситься в алокацію на відповідного оператора газорозподільної системи. 
Згідно Кодексу газорозподільних систем, що затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494, в редакції, що діяла в спірний період (далі – Кодекс ГРС), Кодекс визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, зокрема умови забезпечення механізмів комерційного, у тому числі приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об`ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, у тому числі в розрізі суб`єктів ринку природного газу; доступу суб`єктів ринку природного газу до газорозподільної системи для фактичної передачі (розподілу/споживання) належного їм природного газу до/з газорозподільної системи (умови комерційного доступу); взаємодії оператора газорозподільної системи з операторами суміжних систем та з іншими суб`єктами ринку природного газу.
Главою 5 розділу VI Кодексу ГРС визначено Порядок фактичного розподілу (споживання) природного газу. 
Згідно пункту 4 глави 5 розділу VI Кодексу ГРС, у разі якщо після запровадження заходів, передбачених Кодексом ГТС, залишиться неврегульований небаланс (фактичний об`єм/обсяг споживання природного газу по об`єкту споживача буде перевищувати об`єм/обсяг, фактично поставлений його постачальником/ постачальниками за даними Оператора ГТС протягом зазначеного періоду), який буде віднесений Оператором ГТС на небаланс Оператора ГРМ, тоді споживач має компенсувати Оператору ГРМ його вартість, що розраховується за формулою. 
При цьому, якщо неврегульований небаланс станеться внаслідок відсутності у споживача підтвердженого обсягу природного газу на розрахунковий період, коефіцієнт компенсації має становити 2. 
30.11.2016 набрав чинності Закон 1730-VIII, який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.
У пояснювальній записці до проекту цього Закону зазначено про таке.
Прийняття законопроекту обумовлюється необхідністю врегулювання комплексу нагальних проблем підприємств житлово-комунального господарства та погашення кредиторської заборгованості підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожитий природний газ та електричну енергію, що виникла в умовах неповного фінансування передбачених державним та/або місцевими бюджетами видатків для розрахунків за теплову енергію, спожиту підприємствами, організаціями та установами, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів; неповної оплати видатків, передбачених бюджетами всіх рівнів на фінансування пільг та субсидій, встановлених законодавством відносно оплати за енергоносії; неповної та/або невчасної оплати видатків на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги опалення та постачання гарячої води, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню і організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, а також заборгованості із сплати вищезазначеними підприємствами штрафних та фінансових санкцій, нарахованих на заборгованість за спожиті енергоносії в період правової неврегульованості питання нарахування та стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення квартирної плати та за житлово-комунальні послуги.
Кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за природний газ, використаний для виробництва теплової енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, станом на 01.07.2016 становила 18,7 млрд гривень.
Відповідно до законопроекту врегулюванню підлягає, зокрема кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед постачальником природного газу за природний газ, використаний для виробництва теплової енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Врегулювання вищезазначеної заборгованості пропонується здійснити двома етапами.
Перший етап врегулювання заборгованості передбачає, зокрема, погашення заборгованості виробників та постачальників теплової енергії за природний газ використаний для виробництва теплової енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води, а також заборгованості підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за електричну енергію, спожиту для надання відповідних послуг.
Другий етап врегулювання заборгованості полягає, зокрема, у реструктуризації кредиторської заборгованості підприємств теплоенергетики за природний газ, використаний до 01.07.2016 для виробництва теплової енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахуванням суми штрафних санкцій (неустойка), інфляційних нарахувань та відсотків річних, нарахованих на заборгованість за природний газ), непогашеної станом на 31.12.2016, за виключенням заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно із рішеннями суду. Реструктуризацію вищезазначеної заборгованості пропонується здійснювати відповідно до вимог законодавства України з урахуванням визначених Законом особливостей відповідно до порядку реструктуризації заборгованості, що затверджуватиметься КМУ, терміном на 5 років на підставі укладених договорів про реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за використаний для виробництва теплової енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води природний газ. Врегулювання зобов`язань теплопостачальних та теплогенеруючих організацій зі сплати неустойки (штрафів, пені), процентів річних, інфляційних нарахувань, нарахованих на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової енергії, надання послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води до 01.07.2016, пропонується здійснювати в порядку списання при виконанні процедури реструктуризації загального боргу за спожитий природний газ.
Відповідно до ст.1 Закону 1730-VIII заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, є, зокрема кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед постачальником природного газу, операторами ГРС, оператором ГТС та особою, що виконувала функції оператора ГТС до 31.12.2019 включно, за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії (у тому числі за договорами купівлі-продажу природного газу для власних потреб, що був використаний виключно для виробництва теплової та електричної енергії), надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (у тому числі у разі заміни сторони у зобов`язанні та/або у разі правонаступництва), а також послуги з його розподілу і транспортування.
Дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та інші енергоносії та послуги з розподілу і транспортування природного газу, теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію, послуги з її розподілу/передачі, за питну воду, придбану з метою її подальшої реалізації споживачам, та/або за очищення стічних вод іншими підприємствами централізованого водопостачання і водовідведення ( ст. 2 Закону 1730-VIII).
Після звернення АТ «Укртрансгаз» із позовом до суду у справі №915/2387/19 про стягнення із АТ «Миколаївгаз» вартості наданих послуг балансування, 29.08.2021 набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» від 14.07.2021 № 1639, яким доповнено ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» №1730 (далі – Закон №1730). 
Згідно частини 2 статті 8 Закону № 1730, в редакції, яка набрала чинності 29.08.2021, підприємства, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які протягом періоду з 1 грудня 2015 року по 31 грудня 2019 року здійснювали відбір природного газу з газотранспортної системи без поданих номінацій, зобов`язані протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами компенсувати особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затверджених постановами Кабінету Міністрів України на виконання статті 11 Закону України «Про ринок природного газу», чинних протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 16.02.2024 по справі № 905/2044/19 сформувала правовий висновок щодо застосування ч. 2 ст.8 Закону 1730-VIII та п. 8 гл. 3 розд. XII, пункти 1-2 гл.1 розд.XIV Кодексу ГТС: при стягненні оператором ГТС (особою, яка виконувала функції оператора ГТС) вартості послуг балансування з оператора ГРС за період 2016 - 2019 роки із загального місячного небалансу оператора ГРС відраховуються обсяги відбору природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, які підпадають під дію ч. 2 ст.8 Закону 1730-VIII.
Як встановлено, рішенням Господарського суду Миколаївської області від 07.02.2023 у справі № 915/1362/21, яке набрало законної сили, позов Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Миколаївгаз” задоволено повністю. Стягнуто з Державної установи “Ольшанська виправна колонія (№53)” на користь Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Миколаївгаз” компенсацію вартості обсягів неврегульованого небалансу за січень 2019 року в розмірі 406903,38 грн., 3% річних в розмірі 24113,21 грн. та інфляційні втрати в розмірі 36734,38 грн., а також грошові кошти на відшкодування витрат на оплату позовної заяви судовим збором у сумі 7016,26 грн.
Предметом даного позову виступала майнова вимога Оператора ГРМ до споживача про стягнення з останнього вартості послуг з розподілу природного газу за неврегульований небаланс (в січні 2019 року в об?ємі неврегульованого небалансу 16,121 тис.куб.м. природного газу), а також пені, відсотків річних та інфляційних збитків, внаслідок порушення відповідачем грошового зобов?язання за договором.
Судом у справі № 915/1362/21 встановлено, що відповідно до інформації, вивантаженої з інформаційної платформи АТ “Укртрансгаз” про споживачів у зоні ліцензійної діяльності оператора ГРМ, які не включені до Реєстру споживачів жодного постачальника/постачальник яких не подав номінацію на точки виходу до ГРМ або така номінація була відхилена оператором ГТС/постачальник яких ініціював припинення їм газопостачання у відповідача (персональний ЕІС-код 56XS00008FO21009) був відсутній підтверджений обсяг природного газу в січні 2019, об?єм неврегульованого небалансу по відповідачу склав 16,121 тис.куб.м. природного газу. Таким чином, у зв?язку з відсутністю у відповідача підтвердженого обсягу природного газу (номінації) на січень 2019 року та як наслідок - відсутність його в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника, AT “Миколаївгаз” вживались заходи для припинення газопостачання на об?єкті за адресою: смт. Ольшанське, вул. Промислова, 1, було направлено припис № МК 032-Кл-30938-1219 від 28.12.2018 щодо необхідності у термін до 07:00 год 02.01.2019 самостійно відключити від газових мереж газоспоживання і підготувати до пломбування, однак відповідачем відмовлено припиняти (обмежувати) споживання газу, про що складено Акт про відмову керівництва підприємства припинити (обмежити) споживання природного газу від 02.01.2019. Оскільки відповідачем не надано доказів своєчасності здійснення розрахунків за компенсацію вартості природного газу в розмірі 406903,38 грн, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги АТ “ОГС “Миколаївгаз” в частині стягнення вартості послуг з розподілу природного газу за неврегульований небаланс підлягають задоволенню.
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 31.10.2025 у справі №915/1182/24, яке набрало законної сили, позовні вимоги Акціонерного товариства “Укртрансгаз” задоволено та стягнуто з Обласного комунального підприємства “Миколаївоблтеплоенерго” на користь Акціонерного товариства “Укртрансгаз” 1680527,72 грн основного боргу, 90801,52 грн – 3% річних, 374131,70 грн інфляційних втрат та 25745,53 грн судового збору. 
Як встановлено судом, відбір природного газу відповідачем відбувся без поданих постачальником газу - ПАТ «НАК «Нафтогаз України» номінацій та за відсутності підписаних актів приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів у лютому, березні, червні 2017 року та червні - вересні 2018 року. Тобто, відбір природного газу ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» відбувся упродовж періоду, визначеного ч.2 ст.8 Закону №1730, а саме у період з 01.12.2015 по 31.12.2019. Суд вважав, що у відповідача виникли зобов`язання, передбачені ч.2 ст.8 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», вимоги якого є обов`язковими для відповідача, а саме відповідач зобов`язаний протягом 72 місяців, починаючи з 01.10.2021, щомісяця рівними частинами компенсувати позивачу вартість відібраних у лютому, березні, червні 2017 року та червні - вересні 2018 року без номінацій обсягів природного газу, а саме по 39082,04 грн на загальну суму 2813907,09 грн.
Таким чином, в процесі розгляду справи №915/2387/19, Господарським судом Миколаївської області ухвалено рішення від 31.10.2025 у справі №915/1182/24, зокрема в частині вартості наданих послуг балансування в обсязі 19,914 тис. куб. м природного газу, що відібраний ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» в липні-вересні 2018 року із газотранспортної системи без номінацій постачальника, на які у нього відсутні акти приймання-передачі природного газу, та віднесений в алокацію АТ «Миколаївгаз» відповідно до актів наданих послуг балансування, який компенсується позивачу відповідно до приписів Закону України №1730.
В силу приписів ч. 1, 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. 
Так, згідно з ч. 4, 7 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.
Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає у неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.
Правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що встановлені судом обставини у межах вказаних справ мають преюдиційне значення для розгляду даної справи та не підлягають повторному доказуванню.
За твердженнями позивача, після подання позову у справі №915/2387/19, зобов`язання відповідача перед позивачем з оплати заборгованості в сумі 285 556,68 грн за надані послуги балансування обсягів, відібраних ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» припинено 01.10.2021 на підставі приписів ч.2 ст. 8 Закону України № 1730. Враховуючи прийняте рішення Господарського суду Миколаївської області від 31.10.2025 у справі №915/1182/24, позивач вважає, що припинив своє існування заявлений до стягнення у справі №915/2387/19 основний борг в частині 285 556,68 грн, що є вартістю наданих послуг балансування в частині 19,914 тис.куб.м обсягів природного газу, відібраних ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» у липні-вересні 2018 року, та віднесені в алокацію АТ «Миколаївгаз». У зв`язку з чим вважає, що є підстави для закриття провадження у справі в частині заборгованості в розмірі 285 556,68 грн.
У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору (ч. 3 ст. 231 ГПК України).
Враховуючи встановлені обставини та приписи наведених норм, суд дійшов висновку про відсутність предмету спору на заборгованість в розмірі 285 556,68 грн, у зв`язку з чим провадження у цій частині позовних вимог підлягає закриттю відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.
Як вказує позивач, з урахуванням письмових пояснень від 03.03.2026, надані послуги балансування в обсягах 30732,355 тис. куб. м природного газу складаються із обсягів відібраного природного газу із газотранспортної системи АТ «Миколаївгаз» на виробничо-технологічні витрати та нормовані втрати газорозподільного підприємства, без обсягів Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго», у загальному розмірі 405 120 917,91 грн , зокрема у періоди:
- липня 2018 року в сумі 5 108 429,95 грн за 401,056 тис. куб. м;
- серпня 2018 року в сумі 9 581 775,42 грн за 666,927 тис. куб. м,
- вересня 2018 року в сумі 52 843 095,36 грн за 3 300,000 тис. куб. м, 
- жовтня 2018 року в сумі 11 907 458,11 грн за 803,486 тис. куб. м,
- листопада 2018 року в сумі 42 904 352,16 грн за 3 100,000 тис. куб. м, 
- грудня 2018 року в сумі 102 812 412,46 грн за 7 647,802 тис. куб. м, 
- січня 2019 року в сумі 142 166 478,79 грн за 11 264,912 тис. куб. м, які складаються із обсягів 11 248,791 тис.куб.м., відібраних АТ «Миколаївгаз» та 16,121 тис.куб.м., відібраних споживачем – Державна установа «Ольшанська виправна колонія (№53)», вартість яких відшкодована відповідачу із коефіцієнтом компенсації вартості газу 1,2 Х 2, що підтверджується рішенням Господарського суду Миколаївської області від 07.02.2023 у справі № 915/1362/21, яке набрало законної сили.
- лютого 2019 року в сумі 37 796 956,16 грн за 3 548,172 тис. куб. м.
Так, сторонами договору узгоджено, що відповідно до п. 9.3. договору базова ціна газу визначається оператором відповідно до Кодексу. Оператор визначає базову ціну газу щомісяця в строк до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, та розміщує її на своєму веб-сайті.
Відповідно до п. 9.1. договору у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та не врегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу. 
Пунктом 9.4. договору передбачено, що оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок – фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів.
Відповідно до п. 11.4. договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та р.ІХ цього договору.
Як зазначено вище, згідно п. 4.1. договору замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг.
Згідно п. 13.1. договору у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим договором.
В матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем вартості послуг балансування на користь позивача.
У частинах 1, 2 ст.193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Водночас відповідач не сплатив вартості наданих послуг балансування. 
Судом встановлено, що сума основного боргу відповідача, без обсягів ОКП «Миколаївоблтеплоенерго», за надані послуги балансування 30732,355 тис. куб. м природного газу, становить 405 120 917,91 грн, зокрема в періоди липня – грудня 2018 року, січня - лютого 2019 року.
Отже, беручи до уваги вищенаведені норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, обставини справи, суд вважає, що у відповідача виникли зобов`язання, передбачені договором транспортування природного газу від 17.12.2015, вимоги якого є обов`язковими для відповідача, а саме відповідач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг.
Оскільки станом на момент розгляду даної справи доказів оплати вартості наданих послуг з балансування у спірний період матеріали справи не містять, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 405 120 917,91 грн заборгованості, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З огляду на те, що невиконане відповідачем зобов`язання по оплаті послуг з балансування є грошовим зобов`язанням, то на вимогу позивача підлягають застосуванню положення ч. 2 ст. 625 ЦК України.
За розрахунками позивача 3% річних за період з 29.08.2018 по 08.07.2019 становить 5 464 060,03 грн, інфляційні втрати становлять 14 744 187,93 грн, які нараховані за загальний період прострочення зобов`язання з 29.08.2018 по 08.07.2019.
Судом перевірено надані позивачем розрахунки та визнано їх арифметично правильними.
Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідачем у даній справі заявлялося клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 90 %.
Вказане клопотання обґрунтоване, зокрема, тим, що 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 на усій території України було запроваджено Воєнний стан, який призвів до складних умов господарської діяльності АТ «Оператор ГРМ». Зазначає, що виникла дебіторська заборгованість, через наявний дефіцит коштів пов`язаний із систематичними неплатежами за спожиті послуги з боку населення та юридичних осіб, які знаходяться під захистом критичної інфраструктури під час воєнного стану, а саме: підприємства, що здійснюють діяльність з виробництва, передачі, розподілу, постачання електричної енергії відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», діяльність з водопостачання та водовідведення відповідно до Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», діяльність з вирощування сільськогосподарських культур, тваринництва, виробництва харчових продуктів, підприємства оборонно-промислового комплексу, органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, які входять до складу Збройних Сил України, підприємства залізничного транспорту. При цьому, зазначає, що єдиним джерелом надходження коштів на рахунки АТ «Оператор ГРМ» є оплата споживачами заборгованості за послугу розподілу природного газу, яка на сьогодні є надзвичайно низькою та стягується товариством в судовому порядку. З побутових споживачів заборгованість у примусовому порядку протягом 2022 та частини 2024 року не стягувалась, оскільки тимчасово, на період дії воєнного стану на території України забороняється примусове виконання рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги. Тому АТ «Оператор ГРМ», як стягувач, у цих правовідносинах знаходиться у нерівному стані, оскільки як стягувач має обмеження, а боржники мають послаблення в силу закону (ЗУ «Про виконавче провадження», перехідні положення). 
Також вказує, що найбільшими кредиторами АТ «Оператор ГРМ» із погашення заборгованості, підтвердженої судовими рішеннями, що набрали законної сили є АТ «Укртрансгаз» та ТОВ «Оператор газотранспортної системи України». В той же час, кредиторська заборгованість утворилась через затвердження Регулятором тарифів на розподіл природного газу для АТ «Оператор ГРМ» на економічно необґрунтованому рівні, який не дозволяв підприємству покривати обґрунтовані витрати протягом 2014-2023 років, що призвело до збитковості відповідної діяльності та накопичення боргів перед зазначеними кредиторами. Звертає увагу, що АТ «Оператор ГРМ» має заборгованість щодо повернення надміру сплачених сум за розподіл природного газу як побутовими так і непобутовими споживачами, що оплачується товариством по мірі надходження коштів в першу чергу. Станом на сьогодні, всі фінансові надходження направляються на погашення кредиторської заборгованості та виплату заробітної плати, сплату податків та зборів. Разом з тим, платоспроможність АТ «Оператор ГРМ» зменшується, надходження коштів на рахунки підприємства знаходяться на низькому рівні, що призводить до великих труднощів розраховуватися з працівниками підприємства (фонд оплати праці), а також здійснювати закупівлі енергоносіїв, паливно-мастильних матеріалів, придбавати необхідні матеріали та обладнання, тощо, без чого неможливо забезпечити проведення аварійно-відновлювальних робіт на які розраховує український Уряд в умовах воєнного стану. 
Просить суд врахувати, що відповідно до листа Торгово - промислової палати України (далі -ТПП) від 28.02.2022 року, вих. №2024/02.0-7.1, військову агресію російської федерації проти України визнано форс-мажорними обставинами з 24.02.2022 року. Згідно зазначеного листа, ТПП засвідчує форс мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). АТ «Оператор ГРМ» було підприємством критичної інфраструктури, яке забезпечувало енергетичну незалежність Миколаївської області, особливо в період початку опалювального сезону 2022-2023 років. Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 9 ЗУ «Про критичну інфраструктуру», до життєво важливих функцій та/або послуг, належать, зокрема енергозабезпечення. На сьогодні, захист критичної інфраструктури є складовою частиною забезпечення національної безпеки України, а тому забезпечення роботи газорозподільної системи у воєнний час є одним з пріоритетних завдань українського Уряду. Зазначає, що АТ «Оператор ГРМ» під час воєнного стану докладало та продовжує докладати усіх зусиль для збереження можливості забезпечувати роботу підприємства в нормальному режимі та продовжувати надавати послуги з розподілу природного газу споживачам усіх категорій, у тому числі для об`єктів Міністерства оборони України, госпіталів, захисних споруд та інших об`єктів, що є вкрай необхідними у воєнний час для життєдіяльності регіону; аварійні бригади працюють на безперервній основі, технічний персонал на постійній основі забезпечує аварійне відновлення пошкоджених ділянок газопроводу та забезпечує стале функціонування газопостачання в зоні ліцензованої діяльності. Через масовані ракетні обстріли підприємств енергетичної інфраструктури, на відновлення якої потрібен як час так і значні фінансові витрати, а тому АТ «Оператор ГРМ» мало бути готове в будь-який час для реагування та негайного відновлення пошкоджених об`єктів газової системи області (в разі такого руйнування). При цьому, просить суд врахувати, що з метою забезпечення потреб Збройних Сил України, сил територіальної оборони та постраждалих від збройної агресії та соціальною незахищених осіб, АТ «Оператор ГРМ» вживає заходи щодо надання безоплатно паливно-мастильних матеріалів для задоволення потреб військових частин, розміщених на території Миколаївської області, а також використовує паливно-мастильні матеріали для транспортування гуманітарної допомоги власними транспортними засобами. В той же час зазначені витрати в умовах мирного часу були б використані Товариством для забезпечення власних потреб в господарській діяльності та погашення заборгованості перед кредиторами. Крім того, відповідно до Постанови НКРЕКП № 1773 від 29.09.2023, АТ «Оператор ГРМ» втратило право здійснювати ліцензовану діяльність з розподілу природного газу, що призвело до фактичної втрати Товариством єдиного джерела прибутку.
Позивач у запереченнях вказує, що враховуючи фактичний період прострочення, недобросовісну поведінку відповідача та фактичний розмір сум трьох відсотків річних, інфляційних втрат станом на 01.02.2025, заява відповідача виходить за межі визначеного законом розміру нарахувань, що є обов`язковими, ґарантованими приписами законодавства сумами оплати разом із сумою основного боргу, є безпідставною та необґрунтованою, порушує законодавчо встановлені принципи справедливості, добросовісності та виходить за межі розумного. Умови укладеного між позивачем та відповідачем договору не передбачають звільнення відповідача від відповідальності за несвоєчасні розрахунки за надані послуги та не змінюють строки розрахунків і не ставлять їх у залежність від зобов`язань відповідача перед третіми особами. 
Зазначає, що позивач належним чином виконав умови договору, та у період липня 2018 року - лютого 2019 року надав відповідачу послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в повному обсязі, зокрема послуги балансування в обсягах 30 752 268 куб. м природного газу, які відповідачем не виконані в повному обсязі (0 (нуль) %). Заборгованість за послуги балансування не сплачена відповідачем до цього часу, що свідчить про триваюче порушення відповідачем прав позивача в особливо великих розмірах. Замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг, вчасно врегульовувати небаланси. Проте, на думку позивача, відповідачем систематично порушувались визначені умовами п. 4.1 та розділу ІХ договору обов`язки замовника та всупереч згаданим приписам закону, положенням укладеного між сторонами договору відповідач продовжує порушувати права позивача. 
Таким чином, позивач вважає, що заява відповідача від 20.01.2025 про зменшення штрафних санкцій суперечить зазначеним положенням ЦК України та ГК України, положенням Кодексу ГТС та умовам договору щодо грошового зобов`язання та встановленої відповідальності за його порушення. 
Як зазначає позивач, в клопотанні щодо зменшення пені відповідач необґрунтовано вказує на «військовий стан», який виник починаючи із 24.02.2022, після настання обов`язків відповідача, що не відповідає періоду виникнення його порушення із липня 2018 по лютий 2019 року.
Зазначає, що вартість послуг балансування, яка складається із ціни закупівлі природного газу і витрат на транспортування і зберігання не містить прибутку від балансування газотранспортної системи, а фактично покриває витрати позивача на закупівлю природного газу, який без підтверджених номінацій відібраний відповідачем, що утворило негативний небаланс, врегульований позивачем за рахунок власних ресурсів.
Вказує, що відсутність оплати послуг балансування з боку відповідача вже впродовж понад 6 років порушує права позивача, чим завдано збитків позивачу. Отже, вважає доводи заяви відповідача такими, що суперечать діючому законодавству та в жодному випадку не можуть бути обставинами, які мають істотне значення. Враховуючи зазначене, вказує, що у справі № 915/2387/19 відсутні обставини, які мають істотне значення, а зменшення неустойки призведе до порушення балансу інтересів сторін, зокрема, до порушення прав позивача, порушення принципу справедливості, а також суперечитиме основним засадам судочинства з рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, верховенству права та завданням господарського судочинства з справедливого, неупередженого вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави, закріплених у ст.129 Конституції та ст. 236 ГПК України. Враховуючи те, що порушення відповідачем строків оплати наданих послуг згідно ст. ст. 193, 218, 230 ГК України, ст. ст. 611-612 ЦК України тягне за собою відповідальність у вигляді нарахування йому пені санкцій за порушення строків виконання зобов`язань в порядку та розмірах, встановлених договором вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. 
Суд зауважує, що право на зменшення розміру штрафних санкцій/неустойки рішенням суду передбачено приписами ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК України.
Водночас, суд наголошує, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.
Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.
Таким чином, оскільки 3% річних не є штрафними санкціями у розумінні Господарського кодексу України, відтак ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України не передбачено право суду на їх зменшення.
Крім того, суд звертає увагу, що у справі № 902/417/18 Велика Палата Верховного Суду, зменшуючи розмір неустойки, штрафу, процентів річних, не позбавила кредитора можливості захистити власні інтереси шляхом стягнення процентів річних у тому розмірі, який відповідно до обставин справи одночасно виконує компенсаційну функцію для кредитора, але не є надмірним для боржника. Велика Палата Верховного Суду допустила зменшення розміру відсотків річних з урахуванням конкретних обставин справи, а саме - встановлення сторонами у договорі процентної ставки річних на рівні 40% та 96% і її явної невідповідності принципу справедливості. 
Разом із цим, у межах даної справи позивачем заявлено до стягнення з відповідача проценти річних у розмірі, передбаченому приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України - 3%.
З урахуванням наведеного, розмір заявлених до стягнення процентів річних відповідає розміру, встановленому законом (3%).
Отже, на переконання суду, в даному випадку, враховуючи принципи справедливості, добросовісності та розумності, відсутні підстави для зменшення 3% річних, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України.
Пунктом 13.1 договору визначено, що у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим договором.
Згідно п. 13.5. договору в разі порушення відповідачем строків оплати, передбачених цим договором, відповідач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.
Позивачем за прострочення зобов`язань нарахована пеня у розмірі 59 209 166,78 грн. за період з 29.08.2018 по 08.07.2019.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Згідно ч. 2 ст. 217 ГК України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.
Згідно ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Згідно ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.
Частиною 2 ст. 218 ГК України визначено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів. 
Отже, тягар доведення відсутності вини лежить на особі, яка не виконала зобов`язання.
Причиною невиконання зобов`язання по оплаті послуг балансування відповідач назвав незадовільний фінансовий стан відповідача, який значно погіршився з початком військової агресії Російської Федерації проти України та оголошення в країні воєнного стану.
З огляду на положення ч. 2 ст. 218 ГК України відсутність у боржника необхідних коштів не може бути підставою для звільнення від господарсько-правової відповідальності.
Що стосується посилання відповідача на режим воєнного стану, який було оголошено 24.02.2022 із початком повномасштабної військової агресії Російської Федерації проти України, суд зазначає наступне: по-перше, строк виконання зобов`язання по оплаті настав до початку повномасштабної військової агресії, по-друге, у матеріалах справи не міститься письмових доказів щодо виконання відповідачем умов п.14.3 договору щодо сповіщення позивача у встановленому договором порядку про наявність обставин непереборної сили та їх вплив на можливість виконання відповідачем умов договору, зокрема по оплаті послуг з балансування. 
Таким чином, зазначені відповідачем обставини щодо незадовільного фінансового стану та військової агресії Російської Федерації проти України не можуть бути визнані судом як підстава для призупинення виконання зобов`язання по оплаті та звільнення від господарсько-правової відповідальності.
Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Взявши до уваги обставини справи, суд дійшов висновку про можливість зменшення заявленої до стягнення суми пені з 59 209 166,78 грн до 29 604 583,39 грн (на 50%).

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 13 ГПК).
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 ГПК).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 14 ГПК).
Учасники справи, зокрема зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази (п. 4 ч. 2 ст. 42 ГПК).
Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно зі ст.ст. 76,77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Таким чином, враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наданими сторонами доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини”, суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі “Проніна проти України” у рішенні від 18.07.2006 та у справі “Трофимчук проти України” у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі “Серявін та інші проти України” від 10.02.2010 р. (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд керується положеннями ч. 5 ст. 129 ГПК України.
Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд 

В И Р І Ш И В:
1. Закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 285 556,68 грн, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.
2. Позовні вимоги акціонерного товариства “Укртрансгаз” задовольнити частково.
3. Стягнути з акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Миколаївгаз” (вул. Погранична, буд. 159, м. Миколаїв, 54000; код ЄДРПОУ 05410263) на користь акціонерного товариства “Укртрансгаз” (Кловський узвіз, буд. 9/1, м. Київ, 01021; код ЄДРПОУ 05410263) грошові кошти у загальному розмірі 454 933 749,26 грн, з якої: 405 120 917,91 грн ? основний борг; 5 464 060,03 грн ? 3% річних; 14 744 187,93 грн ? інфляційні втрати, 29 604 583,39 грн – пені, а також судовий збір у розмірі 396 007,78 грн.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст.241 Господарського процесуального кодексу України).
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст.241 Господарського процесуального кодексу України).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення (ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України).
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження (ч. 2 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України).
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 Господарського процесуального кодексу України).
Повне рішення складено та підписано 06.04.2026.

Суддя Т.М. Давченко