ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2026 року м.Дніпро Справа № 904/2315/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Чус О.В. - (доповідача),
судді: Кощеєв І.М., Чередко А.Є
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2025 (повний текст рішення складено та підписано 10.09.2025, суддя Євстигнеєва Н.М.) у справі № 904/2315/25
за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", м. Дніпро
про стягнення 52 440,07грн
та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", м. Дніпро
до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", м. Дніпро
про стягнення 16 800,20грн,
ВСТАНОВИВ:
07 травня 2025 Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" заборгованість у розмірі 52 440,07грн, з яких: - переплата у розмірі 42 228,01грн; - 3 % річних у розмірі 2 235,19грн; - втрати від інфляції у розмірі 7 976,87грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договорів №1141001302КР016 на постачання природного газу від 01.01.2016 та №41АР497-235-20 постачання природного газу від 28.12.2019 в частині повернення суми передоплати.
26 травня 2025 року до Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", відповідно до якої просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" штраф у розмірі 16 800,20грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору на постачання природного газу №41АР497-235-20 від 28.12.2019 в частині перевищення запланованих обсягів постачання та споживання газу у меншій кількості.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2025 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" про стягнення 52440,07грн – задоволено повністю.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (ідентифікаційний код 39572642; вулиця Поля, будинок 2-А, м. Дніпро, 49000) на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (ідентифікаційний код 00039002; вул. Малопідвальна,8, м. Київ, 01001) переплату в сумі 42 228,01грн (сорок дві тисячі двісті двадцять вісім грн 01 коп.), 3% річних в сумі 2 235,19 грн (дві тисячі двісті тридцять грн 19 коп.), інфляційні втрати в сумі 7 976,87грн (сім тисяч дев`ятсот сімдесят шість грн 87 коп.), витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40грн (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп).
Позовні вимоги за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про стягнення 16 800,20грн - залишено без задоволення.
Не погодившись з рішенням суду, через систему «Електронний суд», представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду від 08.09.2025; прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є необґрунтованим та таким, що прийняте при не з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду дійсним обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами було укладено два договори на постачання природного газу, №1141001302КР016 від 01.01.2016, №41АР497-235-20 від 28.12.2019
Позивачем до матеріалів справи надано копії актів приймання передачі природного газу та платіжних інструкцій починаючи з 2018 року, при тому, що правовідносини у сторін склались ще з січня 2016 року, тобто, доказів щодо споживання та оплати природного газу протягом 2016-2016 років Позивачем подано не було.
Так, за даними бухгалтерського обліку ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» Позивачу, починаючи з січня 2016 року по грудень 2021 року було поставлено природного газу на загальну суму 1 522 187,01 грн., (в тому числі у 2016 році на суму 204 276,45 грн, у 2017 році 270 522,29 грн., у 2018 році 305 939,12 грн. у 2019 році 258 247,95 грн., у 2020 році 93 727,49 грн., у 2021 році 389 474,71 грн.).
При цьому, Позивачем надано до матеріалів справи копії платіжних інструкцій на загальну суму 832 115,27 грн. (в тому числі за 2018 рік на суму 170 691,84 грн, за 2019 рік на суму 180 700,47 грн., за 2020 рік на суму 160 830,26 грн., за 2021 рік на суму 319 892,70 грн.), актів приймання-передачі природного газу до матеріалів справи Позивачем надано на загальну суму 791 446,65 грн., що також не відповідає заявленій сумі переплати в розмірі 42 228,01 грн. (832 115,27 - 791 446,65 = 40 668,62 грн.).
На думку скаржника, Акт звіряння взаємних розрахунків не може бути належним та допустимим доказом, на підставі якого можна встановити обставини, які входять в предмет доказування у справі, зокрема, доведення заборгованості Товариства перед Позивачем у сумі 42 228,01 грн.
Згідно до протоколу автоматизованогорозподілу судової справи між суддями від 29.09.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Чередко А.Є.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.10.2025 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 904/2315/25. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 904/2315/25.
10.10.2025 матеріали даної справи надійшли до ЦАГС.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.10.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2025 у справі № 904/2315/25 – залишено без руху. Рекомендовано скаржнику усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: подати до апеляційного суду належні докази сплати судового збору, на належні реквізити - надавши строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків.
24.10.2025 від скаржника до ЦАГС надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, якою долучено до матеріалі скарги докази сплати судового збору у розмірі 3633.60 грн, відповідно до платіжної інструкції від 24.10.2025.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2025 у справі № 904/2315/25. Визначено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.
07.11.2025 від Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" до ЦАГС надійшов відзив на апеляційну скаргу (документ сформовано в системі «Електронний суд» 06.11.2025) в якому зазначено про те, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, правильно встановив суть спірних правовідносин, дослідив первинні документи, подані сторонами (докази, на які посилались сторони в обґрунтування позову та заперечень), правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а відтак рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2025 є законним та обґрунтованим та таким, що підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
Так, апелянт у скарзі посилається на те, що за даними його бухгалтерського обліку у період з січня 2016 року по грудень 2021 року Банку було поставлено природного газу на суму 1 522 187,01 грн. Водночас жодних доказів на підтвердження цих тверджень апелянтом не надано.
При цьому предметом доказування у даній справі був інший період – з 31.10.2018 по 21.12.2021. Відповідач відзиву на позовну заяву до суду першої інстанції не подавав, заперечень чи контррозрахунку відповідно до ст. 165 ГПК України не надав, а тому не може посилатися в апеляційній скарзі на обставини, які ним не спростовувались під час розгляду справи судом першої інстанції.
Досліджені судом первинні документи (платіжні доручення, меморіальні ордери та акти приймання-передачі газу) підтверджують наявність переплати у сумі 42 228,01 грн. Акт звіряння розрахунків не є єдиним доказом у справі, оскільки складений на підставі первинних документів, поданих позивачем.
Суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст. 86 ГПК України, всебічно та повно дослідив подані сторонами докази, надав відповідачу достатній час для подання відзиву, однак останній своїм правом не скористався. Під час розгляду справи по суті представник відповідача також не спростовував доводів позивача щодо наявності переплати.
Посилання апелянта на дані його бухгалтерського обліку за інші періоди (2016– 2017 роки), які не були предметом розгляду у даній справі та не підтверджені належними доказами, не спростовують висновків суду першої інстанції.
Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін.
Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.
01.01.2016 Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (постачальник) укладено договір №1141001302КР016 на постачання природного газу, відповідно до умов якого (п.1.1.) постачальник зобов`язався передати у власність споживачу у 2016 році природний газ, а споживач зобов`язався прийняти та оплатити вартість газу в розмірах, строки, порядку, визначених Договором (а.с.10-17 том 1).
Якість газу, який передається в пунктах призначення, має відповідати вимогам, установленими державними стандартами та технічними умовами щодо його якості (п.2.1. договору).
Річний плановий обсяг постачання газу – до 29,787 тис. куб.м (п. 1.2 Договору).
Планові обсяги постачання газу по місяцях зазначені у п.1.3. договору. 
Відповідно до п. 2.9 Договору визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між сторонами здійснюється у такому порядку:
- за підсумками розрахункового періоду Споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати Постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленого (про транспортованого) природного газу Споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та Споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ (п.2.9.1.);
- на підставі отриманих від Споживача даних та/або даних Оператора ГРМ Постачальник протягом 3 робочих днів готує два примірника акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником Постачальника (п.2.9.2.);
- Споживач протягом 2 днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником Споживача та скріплений печаткою Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу (п.2.9.3.);
- у випадку відмови від підписання акта приймання-передачі газу Споживачем обсяг постачання (споживання) газу встановлюється Постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних Оператора ГРМ. Споживач у такому разі не позбавлений права звернутись до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних Постачальника (п.2.9.4.);
- у випадку неповернення Споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним Споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ (п.2.9.5.).
Ціна визначається згідно розділу ІІІ Договору.
Відповідно до п. 3.2. Договору від 01.01.2016 ціна газу становить 6 852,40 грн за 1 000 куб м, ПДВ 1 370,48 грн., а всього 8 222,88 грн.
Ціна, зазначена у п. 3.2 Договору, може змінюватись протягом дії Договору. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до Договору (п. 3.3 Договору).
За умовами п. 3.4 Договору сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до п.п. 3.2 та 3.3 Договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу і розрахунках за Договором.
Згідно з п. 3.5 Договору місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу та загального обсягу фактично поставленого (спожитого) газу, визначеного згідно з розділом ІІ Договору.
Загальна сума Договору складається із місячних сум вартості газу, поставленого Споживачеві за Договором (п. 3.6 Договору).
Порядок та строки проведення розрахунків встановлені в розділі IV Договору.
Так, за приписами пункту 4.1. договору у разі переплати вартості газу сума переплати зараховується Постачальником в рахунок оплати газу на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок Споживача на його письмову вимогу.
Звірка розрахунків здійснюється Сторонами протягом десяти днів з дати пред`явлення вимоги про це однієї із Сторін на підставі відомостей про фактичну оплату вартості газу Споживачем та актів приймання - передачі газу. 
Відповідно до п. 4.2.1.-4.2.3. договору 2016 року оплата газу здійснюється Споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника в наступному порядку: 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці. У разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду Споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в п`ятиденний строк після збільшення цього обсягу.
Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу (п. 3.6. Договору).
Якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання газу за Договором буде менший від підтвердженого обсягу газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому Споживачем), Споживач сплачує Постачальнику неустойку у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за розрахунковий період (п.6.2.2. договору). 
Згідно пункту 6.2.3. договору, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг поставленого Споживачеві газу буде перевищувати підтверджений обсяг газу на цей період (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому Споживачем), Споживач сплачує Постачальнику штраф за перевищення обсягу постачання газу, що розраховується за формулою: 
В = (Vф - Vп) х Ц х К, де: 
Vф - обсяг фактично поставленого газу Споживачу протягом розрахункового періоду за Договором;
Vп - підтверджений обсяг газу на розрахунковий період; 
Ц - вартість газу за Договором; 
К - коефіцієнт, який дорівнює 0,1. 
Цей Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) Сторін і діє в частині постачання газу з 01 січня 2016 року до 31 грудня 2016 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п.11.1 договору).
Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії Договору жодною зі Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому, Сторони мають внести зміни до Договору щодо планових обсягів постачання газу на продовжений строк (п.11.2. договору).
На виконання умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" поставив, а Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" прийняв поставлений природний газ на загальну суму 741 450,15грн, що підтверджується актами приймання-передачі (а.с.31- 60 том 1):
№ ДО389001857 від 31.01.2019 на суму 91 133,69 грн - січень 2019р.;
№ ДО389005855 від 28.02.2019 на суму 71 704,67 грн – лютий 2019р.;
№ ДО389011837 від 31.03.2019 на суму 51 311,36 грн – березень 2019р.;
№ ДО389014926 від 30.04.2019 на суму 9,48 грн – квітень 2019р.;
№ ДО38901882 від 31.05.2019 на суму 9,14 грн – травень 2019р.;
№ ДО389022229 від 30.06.2019 на суму 9,14 грн – червень 2019р.;
№ ДО389024702 від 31.07.2019 на суму 6,77 грн – липень 2019р.;
№ ДО389028394 від 31.08.2019 на суму 6,77 грн – серпень 2019р.;
№ ДО389031545 від 30.09.2019 на суму 15,72 грн – вересень 2019р.;
№ ДО389034336 від 31.10.2019 на суму 5,65 грн – жовтень 2019р.;
№ ДО389038495 від 30.11.2019 на суму 5,89 грн – листопад 2019р.;
№ ДО389042577 від 31.12.2019 на суму 44 029,67 грн - грудень 2019р.;
№ ДО380002153 від 31.01.2020 на суму 47 128,62 грн. – січень 2020р.;
№ ДО380007371 від 28.02.2020 на суму 42 367,85 грн – лютий 2020р.;
№ ДО380009613 від 31.03.2020 на суму 4 218,14 грн – березень 2020р.;
№ ДО380012924 від 30.04.2020 на суму 5,87 грн – квітень 2020р.;
№ ДО380014878 від 31.05.2020 на суму 6,04 грн – травень 2020р.;
№ ДО380017609 від 30.06.2020 на суму 0,97 грн – червень 2020р.;
№ ДО381003002 від 31.01.2021 на суму 39 166,19 грн. – січень 2021р.;
№ ДО381005460 від 28.02.2021 на суму 55 101,12 грн – лютий 2021р.;
№ ДО381007513 від 31.03.2021 на суму 43 862,35 грн – березень 2021р.;
№ ДО381009591 від 30.04.2021 на суму 7,13 грн – квітень 2021р.;
№ ДО381013081 від 31.05.2021 на суму 8,11 грн – травень 2021р.;
№ ДО381014709 від 30.06.2021 на суму 9,19 грн – червень 2021р.;
№ ДО381017101 від 31.07.2021 на суму 11,60 – липень 2021р.;
№ ДО381018522 від 31.08.2021 на суму 14,72 грн – серпень 2021р.;
№ ДО381019505 від 30.09.2021 на суму 21, 50 грн – вересень 2021р.;
№ ДО381023135 від 31.10.2021 на суму 27,88 грн – жовтень 2021р.;
№ ДО381024804 від 30.11.2021 на суму 105 103,38 грн – листопад 2021р.;
№ ДО381028439 від 31.12.2021 на суму 146 141,54 грн – грудень 2021р.
У період з 31 жовтня 2018 року по 21 грудня 2021 року на виконання умов договору №1141001302КР016 від 01.01.2016 Банк на підставі виставлених рахунків сплатив постачальнику газу грошові кошти в сумі 751 517,27 грн (а.с.96 – 121 том 1):
меморіальний ордер від 31 жовтня 2018 року на суму 92 846,88 грн;
меморіальний ордер від 26 грудня 2018 року на суму 77 844,96грн;
меморіальний ордер від 07 лютого 2019 року на суму 76 738,01 грн ;
меморіальний ордер від 25 вересня 2019 року на суму 54 831,89 грн;
меморіальний ордер від 05 грудня 2019 року на суму 49 130,57 грн;
меморіальний ордер від 10 січня 2020 року на суму 5 116,78 грн;
меморіальний ордер від 07 лютого 2020 року на суму 46 652,98 грн;
меморіальний ордер від 26 листопада 2020 року на суму 1 912,80 грн;
меморіальний ордер від 28 грудня 2020 року на суму 26 549,70 грн;
меморіальний ордер від 11 лютого 2021 року на суму 46 156,20 грн;
меморіальний ордер від 11 листопада 2021 року на суму 93 257,4 грн;
меморіальний ордер від 23 листопада 2021 року на суму 113 021,70 грн;
меморіальний ордер від 21 грудня 2021 року на суму 67 457,40 грн.
Отже, за договором №1141001302КР016 від 01.01.2016 відповідачем недопоставлено газу на суму 10 067,12 грн (751 517,27 грн. - 741 452,12 грн).
28.12.2019 Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (постачальник) укладено договір №4l AP 497-235-20 на постачання природного газу, відповідно до умов якого (п.1.1.) постачальник зобов`язався передати у власність споживачу у 2020 році природний газ, а споживач зобов`язався прийняти та оплатити вартість газу в розмірах, строки, порядку, визначених Договором (а.с.18-24 том 1).
Договором визначено перелік точок комерційного обліку споживача; місцезнаходження точки комерційного обліку – 52200, Дніпропетровська обл., м. Жовті Води, вул І. Богуна,75 корпус А; ЕІС-код точки комерційного обліку - 56X000000130200М; назва газотранспортної організації – АТ "Укртрансгаз"; Філія газотранспортної організації - Філія АТ "Укртрансгаз" "Харківтрансгаз"; назва газорозподільчої організації: АТ "Дніпропетровськгаз".
Річний плановий обсяг постачання газу – до 22000 тис. куб.м (п. 1.2 Договору).
Планові обсяги постачання газу по місяцях зазначені у п.1.3. договору. 
Сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 3.2. та 3.3 цього Договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим Договором.
Відповідно до пункту 3.2. Договору від 28.12.2019 ціна за 1 куб м з урахуванням вартості послуги доступу до потужності складає 6,823690 гривень, всього ціна газу за 1 куб. метр становить 8,188428 гривень.
За приписами п.4.2.-4.3. Договору оплата газу за Договором від 28.12.2019 здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України - гривні в наступному порядку:
- оплата в розмірі 100% (сто відсотків) здійснюється Споживачем до 25 числа місяця, що передує місяцю поставки.
Остаточний розрахунок за фактично переданий Постачальником газ здійснюється Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним.
У разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду Споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в п`ятиденний строк після збільшення цього обсягу. 
Пунктом 4.7. Договору передбачено, що у разі переплати вартості газу сума переплати зараховується Постачальником в рахунок оплати газу на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок Споживача на його письмову вимогу.
Відповідно до п. 6.2.2 Договору на постачання природного газу №41AP497-235-20 вiд 28.12.2019, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг поставленого Споживачеві газу буде перевищувати підтверджений обсяг газу на цей період (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому Споживачем), Споживач сплачує Постачальнику штраф за перевищення обсягу постання газу, що розраховується за формулою: 
В = (Уф - Vn) х Ц х К, де:
Уф - обсяг фактично поставленого газу протягом розрахункового періоду;
Vn - підтверджений обсяг газу на розрахунковий період;
Ц - вартість газу за Договором;
К - коефіцієнт, який дорівнює 0,1.
Відповідно до п.6.2.3 Договору №41AP497-235-20 вiд 28.12.2019, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання газу за Договором буде менший від підтвердженого обсягу газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому Споживачем), Споживач сплачує Постачальнику неустойку у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за розрахунковий період.
Цей Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) Сторін і діє в частині постачання газу з 01 січня 2020 року до 31 грудня 2020 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п.9.1 договору).
В межах договору №4l AP 497-235-20 від 28.12.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" поставив, а Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" прийняв поставлений природний газ на загальну суму 48437,11грн, що підтверджується актами приймання - передачі природного газу:
№ ДО380000895 від 31.01.2020 - у січні 2020р. в обсязі 3 290,79 м3 на суму 26 815,97 грн; 
№ ДО3800004785 від 29.02.2020 - у лютому 2020р. в обсязі 2461,93 м3 на суму 20 061,76 грн.;
№ ДО380009711 від 31.03.2020 - у березні 2020р. в обсязі 191,06 м3 на суму 1 556,9 грн;
№ ДО380016160 від 30.06.2020 - у червні 2020р. в обсязі 0,51 м3 на суму 2,48 грн.
Отже, відповідачем за договором поставки газу № 4l AP 497-235-20 від 28.12.2019 (за адресою: Дніпропетровська обл.,м. Жовті Води, вул І. Богуна,75, корпус А) поставлено природного газу на загальну суму 48 437,11 грн.
Таким чином, сума залишку недопоставленого газу (переплати з боку споживача) становила 32 160,89 грн.
На виконання Договору від 28.12.2019 позивач сплатив постачальнику протягом 2020 року грошові кошти в сумі 80 598 грн двома платежами:
23.01.2020 - в сумі 65 190,34 грн, що підтверджується меморіальним ордером від 23 січня 2020 року;
13.02.2020 - в сумі 15 407,66 грн, що підтверджується меморіальним ордером від 13 лютого 2020 року.
Згідно Акту звіряння розрахунків від 10 січня 2022 року, загальна заборгованість постачальника (відповідача) перед споживачем (переплата) становить 42 228,01 грн (10 067,12 грн + 32 160,89 грн), а.с.121 том 1.
У зв`язку з реконструкцією будівлі Банку за адресою: м. Жовті Води, вул. І. Богуна, 75А, неможливістю подачі газу, ПАТ "Промінвестбанк" звернулось до відповідача з листом № 21-2/2-35 від 22.01.2021 (а.с.122 том 1), в якому просило перенести кошти з особового рахунку за Договором № 4l AP 497-235-20 від 28.12.2019 на особовий рахунок за Договором № 1141001302КР016 від 01.01.2016.
Отже, сума переплати, яка підлягає поверненню обліковується у Споживача (позивача) та постачальника за договором 1141001302КР016 від 01.01.2016.
Листами від 05.02.2023, вих. № 1940/08, від 31.03.2023, вих. № 1038/08, Банк повідомив відповідача про ліквідацію Банку, розірвання договору на постачання природного газу та просив повернути невикористані кошти в сумі 42 228,01 грн у семиденний строк (а.с.123-124 том 1).
У відповіді на вимогу Банку відповідач зазначив про неможливість повернути суму передоплати у зв`язку із військовою агресією проти України та відсутністю фінансової можливості у підприємства. Також запевнив, що грошові кошти будуть перераховані Банку при першій можливості (лист від 01.08.2023 №497-Сл-4727-0823, а.с.125 том 1). 
ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" грошові кошти у розмірі 42 228,01 грн не повернув Публічному акціонерному товариству "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", у зв`язку із чим Банк звернувся до суду з позовом про стягнення передоплати у розмірі 42 228,01 грн, 3% річних у розмірі 2 235,19грн та втрати від інфляції у розмірі 7 976,87грн.
Задовольняючи первісні позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з такого.
01.01.2016 між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (споживач) та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» (постачальник) укладено договір №1141001302КР016 на постачання природного газу. На виконання умов цього договору постачальник передав, а споживач прийняв природний газ на загальну суму 741 450,15 грн, що підтверджується актами приймання-передачі. У період з 31.10.2018 по 21.12.2021 позивач на підставі виставлених рахунків сплатив відповідачу 751 517,27 грн, у зв`язку з чим утворилася переплата (недопоставка газу) у сумі 10 067,12 грн.
28.12.2019 між сторонами укладено договір №4l AP 497-235-20 на постачання природного газу, за яким відповідач поставив позивачу газ на суму 48 437,11 грн. Водночас позивач протягом 2020 року здійснив оплату у сумі 80 598,00 грн (меморіальні ордери від 23.01.2020 та 13.02.2020), у зв`язку з чим утворилась переплата у розмірі 32 160,89 грн.
Згідно з актом звіряння розрахунків від 10.01.2022 загальна сума переплати становить 42 228,01 грн. У зв`язку з реконструкцією будівлі Банку позивач листом від 22.01.2021 звернувся до відповідача з проханням перенести переплату за договором від 28.12.2019 на особовий рахунок за договором від 01.01.2016. Таким чином, зазначена сума обліковується за договором №1141001302КР016.
Листами від 05.02.2023 та 31.03.2023 позивач повідомив відповідача про ліквідацію Банку, розірвання договору та вимагав повернути невикористані кошти у сумі 42 228,01 грн. Відповідач у листі від 01.08.2023 послався на неможливість повернення коштів у зв`язку з військовою агресією проти України.
Відповідно до п. 4.6 договору сума переплати підлягає зарахуванню в рахунок наступних платежів або поверненню споживачу на його письмову вимогу. Згідно з ч. 2 ст. 693 ЦК України у разі непередання товару після отримання попередньої оплати покупець має право вимагати повернення сплаченої суми. Відтак у відповідача виник обов`язок повернути позивачу суму попередньої оплати, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19.
Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, на підставі ст. 625 ЦК України з нього підлягають стягненню також інфляційні втрати та 3 % річних. Позивачем заявлено до стягнення 3 % річних у сумі 2 235,19 грн за період з 01.08.2023 по 06.05.2025 та інфляційні втрати у сумі 7 976,87 грн за період з вересня 2023 року по травень 2025 року. Перевіркою поданих розрахунків судом помилок не встановлено; вони відповідають підходам, сформульованим у практиці Верховного Суду, зокрема у постановах у справах №905/21/19, №904/3546/19 та №910/13071/19.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з відповідача 52 440,07 грн, з яких: 42 228,01 грн - сума попередньої оплати, 2 235,19 грн - 3 % річних, 7 976,87 грн - інфляційні втрати.
Щодо зустрічного позову ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», суд першої інстанції виснував наступне.
У травні 2025 року ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із зустрічною позовною заявою до ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про стягнення штрафу у розмірі 16 800,20 грн, нарахованого у зв`язку з порушенням Банком дисципліни відбору природного газу, що, на думку позивача за зустрічним позовом, призвело до перевищення та недовикористання підтверджених обсягів газу.
Разом з тим суд враховує, що рішенням Правління Національного банку України від 25.02.2022 № 90-рш/БТ відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Промінвестбанк», а рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25.02.2022 №130 введено процедуру ліквідації банку.
Відповідно до положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» після початку процедури ліквідації банку вимоги кредиторів можуть бути заявлені виключно у спеціальному порядку - шляхом подання вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про ліквідацію банку. Вимоги, заявлені після спливу цього строку або не заявлені взагалі, вважаються погашеними та не підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що штрафні санкції за порушення дисципліни відбору газу були нараховані за 2020 рік, однак ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» не зверталося до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із відповідними кредиторськими вимогами у передбачений законом строк, а звернулося до суду із зустрічним позовом лише у травні 2025 року.
За таких обставин заявлені вимоги вважаються погашеними відповідно до статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та не можуть бути задоволені поза межами ліквідаційної процедури банку.
Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постанові від 13.03.2018 у справі №910/23398/16.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» про стягнення штрафу у розмірі 16 800,20 грн.
Предметом апеляційного розгляду є рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача суми в розмірі переплати у розмірі 42 228,01грн, 3 % річних у розмірі 2 235,19грн. та втрати від інфляції у розмірі 7 976,87грн.
Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову апелянтом не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України оцінка зазначеним обставинам не надається.
За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частина перша статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (частини 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України).
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
У відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно зі статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару (ст. 664 ЦК України).
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст.530 Цивільного кодексу України).
Аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19, постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/12382/17, від 16.09.2022 у справі № 913/703/20).
Відповідно до п. 4.6 Договору у разі переплати вартості природного газу сума переплати зараховується постачальником у рахунок оплати газу на наступний розрахунковий період або підлягає поверненню на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу.
Згідно з частинами першою, другою ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлено обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець зобов`язаний здійснити таку оплату у строк, визначений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений - у строк, визначений відповідно до ст. 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Отже, у відповідача як постачальника виник обов`язок повернути позивачу суму попередньої оплати відповідно до ч. 2 ст. 693 та ч. 1 ст. 530 ЦК України з наступного дня після спливу строку поставки. Аналогічна правова позиція щодо моменту виникнення у постачальника обов`язку з повернення попередньої оплати викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19.
Матеріали справи свідчать, що Банк неодноразово звертався до відповідача з письмовими вимогами про повернення невикористаних коштів у сумі 42 228,01 грн (листи від 05.02.2023 № 1940/08 та від 31.03.2023 № 1038/08). Однак відповідач зобов`язання з повернення попередньої оплати не виконав.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що строк повернення попередньої оплати у сумі 42 228,01 грн на вимогу Банку є таким, що настав.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для застосування положень ст. 625 Цивільного кодексу України. Відповідно до зазначеної норми боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що заявлені позивачем до стягнення 3 % річних у сумі 2 235,19 грн нараховані на суму заборгованості 42 228,01 грн за період з 01.08.2023 (дата визначена з урахуванням листа відповідача від 01.08.2023 №497-Сл-4727-0823) по 06.05.2025. Перевіркою наданого позивачем розрахунку судом помилок не виявлено.
Також позивачем заявлено до стягнення інфляційні втрати у сумі 7 976,87 грн, нараховані на суму боргу 42 228,01 грн за період з вересня 2023 року по травень 2025 року з урахуванням сукупного індексу інфляції за відповідний період.
При цьому суд першої інстанції правомірно врахував правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду, зокрема Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №905/21/19 щодо порядку визначення інфляційних втрат, а також у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі №904/3546/19. Зазначеними правовими позиціями роз`яснено порядок розрахунку інфляційних втрат із застосуванням офіційних індексів інфляції та визначено, що у разі відсутності погашення заборгованості протягом кількох місяців індекси інфляції застосовуються послідовно до суми боргу.
Крім того, у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 роз`яснено порядок урахування неповного місяця прострочення при нарахуванні інфляційних втрат. Зокрема, якщо період прострочення у неповному місяці перевищує половину календарного місяця (понад 15 днів), інфляційна складова нараховується за повний місяць, тоді як у разі прострочення до 15 днів включно інфляційна складова за такий місяць не враховується.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про його правильність та відповідність наведеним правовим позиціям Верховного Суду.
З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» про стягнення 52 440,07 грн, з яких: 42 228,01 грн – сума попередньої оплати, 2 235,19 грн – 3 % річних та 7 976,87 грн – інфляційні втрати.
Щодо доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
В апеляційній скарзі ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» зазначає, що, за його даними бухгалтерського обліку, Банку у період з січня 2016 року по грудень 2021 року було поставлено природного газу на загальну суму 1 522 187,01 грн.
Разом з тим апелянтом не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наведених тверджень.
При цьому, як правильно зазначено судом першої інстанції, відповідно до первісної позовної заяви предметом доказування у цій справі був спірний період з 31.10.2018 по 21.12.2021.
Колегія суддів також враховує, що ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» відзиву на позовну заяву до суду першої інстанції не подано, заперечень проти позову або контррозрахунку на спростування доводів позивача у порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України не надано. За таких обставин посилання відповідача в апеляційній скарзі на інші обставини, які ним не заявлялись та не доводились у суді першої інстанції, є безпідставними.
Крім того, здійснений арифметичний розрахунок на підставі первинних документів, досліджених судом, підтверджує наявність переплати з боку позивача у сумі 42 228,01 грн.
Відповідно, доводи апелянта про те, що суд першої інстанції поклав в основу рішення виключно акт звіряння, є необґрунтованими. Як вірно встановлено судом, сплачені позивачем грошові кошти та наявність переплати, з одного боку, а також недопоставка природного газу, з іншого боку, підтверджуються належними первинними документами, зокрема платіжними дорученнями (меморіальними ордерами) про перерахування коштів та актами приймання-передачі природного газу, поданими сторонами.
Суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, всебічно, повно дослідив надані сторонами докази. При цьому відповідачу було надано час для подання відзиву на позовну заяву - з 14.05.2025 по 19.08.2025, у зв`язку з чим підготовче засідання неодноразово відкладалось. Однак відповідач своїм процесуальним правом не скористався, відзиву на позов не подав та доводів, викладених у позовній заяві, не спростував.
За таких обставин доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Всі інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів досліджено та відхиляються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на правильне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.
Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).
Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, Центральний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, а оскаржуване рішення, в оскаржуваній частині, ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2025 у справі № 904/2315/25, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.
Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2025 у справі № 904/2315/25 – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2025 у справі № 904/2315/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя А.Є. Чередко