ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2026 року	Львів	Справа №607/17709/22 пров. №А/857/41449/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В., 
суддів Гуляка В.В., Матковської З.М.,
за участі секретаря судового засідання Ханащак С.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року (головуючої судді Подлісної І.М., ухвалене у письмовому провадженні в м. Тернопіль повний текст ухвали складено 30.09.2025) у справі №607/17709/22 за позовом ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - ГУ ПФУ в Тернопільській області), у якому просила визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії з її збільшенням на один відсоток заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 15 років відповідно до частини другої статті 56 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, визнати протиправним та скасувати лист-відмову (рішення) ГУ ПФУ в Тернопільській області від 05 травня 2022 року № 1709-1839/Т-02/8-1900/22 щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії з її збільшенням на один відсоток заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 15 років відповідно до частини другої статті 56 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату з 01 листопада 2022 року пенсії за віком ОСОБА_1 призначеної 21 жовтня 2022 року, з урахуванням пункту 2 статті 56 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а саме: збільшити пенсію на один відсоток заробітку за кожен рік роботи протягом сімнадцяти років понад п`ятнадцятирічний трудовий стаж, починаючи з 01 листопада 2005 року по 31 жовтня 2022 року.
Тернопільський окружний адміністративний суд рішенням від 06 лютого 2023 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 травня 2023 року, позов задовольнив.
22 вересня 2025 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 по справі за її позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії про продовження судового контролю за виконанням рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.02.2023 року по справі №607/17709/22.
Оскаржуваною ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про продовження судового контролю за виконанням рішення суду встановленого судом 26.12.2023, який набрав законної сили 26.04.2024 та не підлягає скасуванню, до повного виконання рішення суду від 06.02.2023 у спосіб встановлений резолютивною частиною судового рішення - відмовлено.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та направити справу № 607/17709/22 до Тернопільського окружного адміністративного суду для продовження її розгляду в частині судового контролю за виконанням рішення суду від 06.02.2023 встановленого 26.12.2023, який набрав законної сили, для виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.02.2023 в повному обсязі, визначеному його резолютивною частиною. Вказує серед іншого, що перерахунок пенсії наведений в рішенні від 14.11.2023 ГУПФУ в Тернопільській області, жодним чином не відповідає зобов`язанням рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.02.2023 та не відповідає його виконанню. Також 26.12.2023 за заявою позивачки встановлено судовий контроль за виконанням рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.02.2023, який набрав законної сили 26.04.2024 після розгляду апеляційної скарги ГУПФУ в Тернопільській області у Восьмому апеляційному адміністративному суді, після справа № 607/17709/22 шість разів розглядалась Восьмим апеляційним адміністративним судом за апеляційними скаргами відповідача на ухвали Тернопільського окружного адміністративного суду, який не приймав чергові звіти відповідача-боржника про виконання судового рішення із зазначенням у звіті перерахунок від 14.11.2023 з виплатою позивачці у справі пенсії в розмірі 3416 грн., в якому немає жодного згадування про ст. 56 п. 2 ЗУ “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та зобов`язань рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.02.2023, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2025 протиправно, з порушенням норм процесуального права, ч. 2 ст. 382-3 КАС України, скасовано накладений за ч. 2 ст. 383-3 КАС України ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.04.2025 штраф на начальника ГУПФУ в Тернопільській області за невиконання рішення суду від 06.02.2023. Прийнято звіт про виконання рішення суду, у якому наданий однаковий з попередніми звітами перерахунок пенсії позивачки за рішенням ГУПФУ в Тернопільській області віл 14.11.2023 в розмірі 3416 грн., який попередніми постановами Восьмого апеляційного адміністративного сулу від 26.04.2024, від 26.09.2024, від 23.01.2025 не прийнятий через відсутність виконання рішення суду. Прийняття такого звіту було проведено з порушенням норм процесуального права, ч. 9 ст. 383-2 КАС України, з порушенням верховенства права, на підставі листування відповідача-боржника з Пенсійним Фондом України, без законних на те підстав з порушенням обов`язковості виконання судового рішення у спосіб встановлений цим рішенням гарантований ст. 129 Конституції України, ст. 14, 370 КАС України, ст. 13 ЗУ “Про судоустрій та статус суддів”, ст. 6 Конвенції з захисту прав людини та основоположних свобод. Таким чином апеляційний суд 20.05.2025 заблокувавши невиконане рішення суду від можливості його виконання, встановленого зобов`язаннями рішення суду від 06.02.2023 заблокував Конституційне право позивачки на судовий захист та справедливий суд, що є грубим порушенням законодавства України та Конституції України. Тернопільський окружний адміністративний суд посилаючись на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2025 припинив свою діяльність визначену судовим контролем за виконанням рішення суду за ст.ст. 382-1, 382, 382-1, 382-2, 382-3 КАС України, встановленим 26.12.2023, не розглянув жодної заяви позивачки з вимогою розгляду перерахунку пенсії проведеного позивачкою власноруч з дотриманням зобов`язань рішення суду та чинного законодавства у заявах від 27.03.2025, від 22.05.2025, що має значення для справедливого вирішення справи по суті у визначенні розміру пенсії, яка належить позивачці за рішенням суду. Не розглянута у суді жодна заява позивачки про скасування рішення ГУПФУ в Тернопільській області від 14.11.2023 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 з її зменшенням до 3416 грн., яке наведено в звітах про виконання рішення суду, яке залишається невиконаним. Незалежно від того, що відсутня ухвала про завершення судового контролю за виконанням рішення суду, який встановлено 26.12.2023 та набрав законної сили 26.04.2024 до виконання в повному обсязі позовних вимог позивачки задоволених рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.02.2023, яке може бути завершено тільки за згодою позивачки про отримання нею пенсії перерахованої з 01.11.2022 за ст.56 п.2 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та рішенням суду від 06.02.2023 збільшеної на 1 % заробітку за кожен рік роботи протягом сімнадцяти років понад п`ятнадцятирічний трудовий стаж, починаючи з 01.11.2005 Тернопільський окружний адміністративний суд завершив судовий контроль за відсутністю на те рішення суду. Також зазначає, що 12.06.2025 Тернопільський окружний адміністративний суд ухвалою відмовив у прийнятті звіту ГУПФУ в Тернопільській області від 15.05.2025 та накладенні штрафу на начальника ГУПФУ в Тернопільській області з порушенням ст. 382-3 КАС України. За частиною 2 ст. 382-3 “суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення”. За частиною 3 ст. 382-3 “у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіт суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до ст. 382-1, у строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців”. Проте, при прийнятті ухвали від 12.06.2025 про відмову у прийнятті звіту суд не наклав штрафу на начальника ГУПФУ в Тернопільській області за заявою позивачки у справі від 30.05.2025 та не встановив новий строк для подання звіту про виконання рішення суду. Таким чином, при винесенні ухвали Тернопільським окружним адміністративним судом від 12.06.2025 порушено ч.2 та ч. 3 ст. 382-3 КАС України. Позивачка 16.06.2025 подала апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду на ухвалу Тернопільського окружного адміністративної о суду від 12.06.2025, яку розглядала попередня колегія суддів прийнявша постанову від 20.05.2025, якій позивачка у справі заявила категоричну недовіру та відвід від подальшого розгляду судової справи №607/17709/22 за апеляційною скаргою позивачки на ухвалу суду першої інстанції від 12.06.2025, однак апеляційним судом у найкоротші терміни були зроблені всі дії, щоб саме попередній склад колегії суддів, яким погіршено становище позивачки з прийняттям постанови від 20.05.2025 розглядав апеляційну скаргу позивачки на ухвалу від 12.06.2025, яку суд залишив без задоволення постановою від 26.08.2025, яка винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права. Таким чином, при невиконаному остаточно рішенні Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.02.2023 без завершення судового контролю належним чином, судова справа № 607/17709/22 опинилась у ганебному становищі, в якій пенсія позивачки, яка за рішенням суду збільшується за кожен понаднормовий рік роботи понад п`ятнадцятирічний трудовий стаж на 1 % заробітку за кожен рік виявилась зменшеною до розміру вдвічі меншого від попередньо призначеної та у шість разів меншого ніж належить за зобов`язанням рішення суду. Порушуючи норми процесуального права у відповідь на заяви позивачки від 29.08.2025 Тернопільський окружний адміністративний суд 17.09.2025 надає через систему “Електронний суд” лист-відповідь позивачці з рекомендацією звернутись до виконавчої служби з цим питанням (додається). У відповідь позивачка у справі № 607/17709/22, а саме 22.09.2025 звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду з заявою-вимогою (додається) з проханням розглянути заяву-вимогу від 22.09.2025 в судовому засіданні та продовжити судовий контроль за виконанням рішення суду встановлений судом 26.12.2023, який набрав законної сили 26.04.2024 та не підлягає скасуванню, до повного виконання рішення суду від 06.02.2023 у спосіб встановлений резолютивною частиною цього судового рішення. Жодною з цих статей КАС України не передбачено, щоб суд першої інстанції, як контролюючий орган за виконанням прийнятого ним остаточного рішення у судовій справі (ст. 382-1 КАС України), який здійснюється в порядку встановленому статтями 382-1, 382-2, 382-3 КАС України, має право відмовитись від судового контролю, який має законну силу, якщо рішення суду постановлене цим судом на користь позивачки не виконане на користь позивачки. Про те, що рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.02.2023 р. не виконане свідчать заяви, клопотання позивачки про його невиконання, наявні в матеріалах справи, які не досліджені судом, який прийняв ухвалу від 30.09.2025 з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. Судом не досліджено, що пенсія позивачки не збільшена за зобов`язаннями рішення суду та виплачується в значно менших розмірах ніж належить за рішенням суду від 06.02.2023 р., за протизаконно проведеним перерахунком від 14.11.2023, який немає жодної ознаки виконання рішення суду. Проте Тернопільський окружний адміністративний суд жодного разу не розглянув рішення ГУПФУ в Тернопільській області від 14.11.2023 про перерахунок пенсії позивачки з позиції його правомірності щодо виконання рішення суду, ігноруючи прохання у заявах позивачки про скасування такого рішення, чим надав можливість апеляційному суду скористатись цим перерахунком без його перегляду та постановити виконання рішення суду в повному обсязі за таким перерахунком. Тернопільський окружний адміністративний суд відмовляючись нести відповідальність за свою бездіяльність, посприяв погіршенню становища позивачки з виплатою пенсії 3416 грн. та щомісячній крадіжці відповідачем у справі 2676 грн. зі страхової пенсії ОСОБА_1 яка становила 6092 грн. перед зверненням з адміністративним позовом до суду.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти її задоволення, не визнає апеляційну скаргу повністю і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.
ОСОБА_1 направила до апеляційного суду спростування відзиву на апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Тернопільській області.
Також до апеляційного суду надійшло клопотання ГУ ПФУ в Тернопільській області про розгляд справи з викликом сторін, апеляційний суд дійшов висновку розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
ОСОБА_1 подала до апеляційного суду заяву про відхилення заяви-клопотання ГУ ПФУ в Тернопільській області.
До апеляційного суду подано пояснення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.
ОСОБА_1 подала до апеляційного суду заяву заперечення-оскарження.
В судовому засіданні апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала з підстав зазначених у скарзі, просила скасувати ухвалу та направити справу № 607/17709/22 до Тернопільського окружного адміністративного суду для продовження її розгляду в частині судового контролю за виконанням рішення суду від 06.02.2023 встановленого 26.12.2023, який набрав законної сили, для виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.02.2023 в повному обсязі, визначеному його резолютивною частиною.
Представники відповідача Сойка Г.Є. та Рудська С.З. проти апеляційної скарги заперечили, просили скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Згідно із частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.02.2023, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду 04.05.2023 позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії з її збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 15 років відповідно до частини 2 статті 56 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Визнано протиправною та скасовано лист - відмову (рішення) Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 05 травня 2022 року № 1709-1839/Т-02/8-1900/22 щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії з її збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 15 років відповідно до частини 2 статті 56 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату з 01.11.2022 р. пенсії за віком ОСОБА_1 призначеної 21.10.2022 р., з врахуванням п. 2 ст.56 ЗУ “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а саме: збільшити пенсію на один відсоток заробітку за кожен рік роботи протягом сімнадцяти років понад п`ятнадцятирічний трудовий стаж, починаючи з 01.11.2005 р. по 31 жовтня 2022 р.
16.11.2023 до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
26.12.2023 ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Встановлено судовий контроль за виконанням рішення Тернопільського окружного адміністративного суду по справі № 607/17709/22. Зобов`язано ГУ ПФУ протягом 60 днів з дня отримання даної ухвали, подати до Тернопільського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.02.2023 у справі № 607/17709/22 в частині здійснення перерахунку та виплати з 01.11.2022 пенсії за віком ОСОБА_1 призначеної 21.10.2022, з врахуванням пункту 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ, а саме: збільшити пенсію на один відсоток заробітку за кожен рік роботи протягом сімнадцяти років понад п`ятнадцятирічний трудовий стаж, починаючи з 01.11.2005 по 31.10.2022.
26.04.2024 постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року з питань встановлення судового контролю у справі № 607/17709/22- без змін.
02.05.2024 відповідачем подано до суду звіт про виконання судового рішення від 06.02.2023 року.
07.05.2024 позивачем подано спростування щодо звіту ГУ ПФУ.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 13.06.2024 зобов`язано ГУ ПФУ повторно (протягом трьох місяців з дня отримання цієї ухвали) подати звіт про виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року у справі № 607/17709/22.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.09.2024, апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 13.06.2024 з питань встановлення судового контролю в справі № 607/17709/22 залишено без змін.
11.10.2024 від відповідача надійшов звіт про виконання судового рішення, який ГУ ПФУ просить прийняти, оскільки рішення Тернопільського окружного адміністративного суду по справі № 607/17709/22 виконано повністю.
Позивач подала на адресу суду 17.10.2024 спростування та просила накласти штраф в максимальному розмірі на начальника ГУ ПФУ за невиконання рішення суду, виконати рішення суду, визнавши протиправним та протизаконним поданий звіт про виконання рішення суду.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.12.2024 відмовлено у прийнятті звіту ГУ ПФУ від 11.10.2024 про виконання судового рішення у справі № 607/17709/22. Встановлено відповідачу новий строк для подання звіту про виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року по справі № 607/17709/22 протягом 60 днів з дня набрання даною ухвалою законної сили. Зобов`язано ГУ ПФУ подати протягом 60 днів з дня набрання даною ухвалою законної сили звіт про виконання судового рішення. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про накладення штрафу на керівника ГУ ПФУ за невиконання рішення суду – відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишено без задоволення. Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року з питань прийняття звіту у справі № 607/17709/22 змінено, викладено абзац четвертий її резолютивної частини в наступній редакції: “Накласти штраф на керівника суб`єкта владних повноважень – начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області ОСОБА_2 у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень) за невиконання Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року. Половину штрафу у розмірі 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) гривень стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), а іншу половину у розмірі 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) гривень - на користь Державного бюджету України (Отримувач - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/21081100; код отримувача (ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA118999980313090106000026007; код класифікації доходів бюджету - 21081100).” В іншій частині оскаржуване рішення залишено без змін.
28.02.2025 на адресу Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла заява від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про зменшення розміру штрафу накладеного на керівника суб`єкта владних повноважень - начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Москалика І.І. за невиконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.03.2025 в задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про зменшення розміру штрафу накладеного на керівника суб`єкта владних повноважень - начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Москалика І.І. за невиконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відмовлено.
11.03.2025 від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надійшло клопотання про продовження строку подання звіту, з посиланням на те, що з дати винесення Восьмим апеляційним судом постанови від 23.01.2025 року ще не минув встановлений судом 60 денний строк для подання звіту.
12.03.2025 позивач ОСОБА_1 подала заяву про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень - начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Москалика І.І. за невиконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року у розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
24.03.2025 від відповідача надійшов звіт про виконання судового рішення в якому відповідач просить відкласти розгляд звіту у зв`язку із оскарженням ухвали Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року, якою в задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про зміну встановленого способу виконання судового рішення в справі №607/17709/22 відмовлено та ними не отримано відповіді від Пенсійного фонду України на лист від 17.03.2025 року.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.04.2025 відмовлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Тернопільській області в задоволенні заяви про прийняття звіту від 24 березня 2025 року про виконання рішення Тернопільського окружного суду від 06 лютого 2023 року в справі 607/17709/22. Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Тернопільській області новий строк для подання звіту про виконання рішення Тернопільського окружного суду від 06 лютого 2023 року в справі 607/17709/22 - 1 (один) місяць з дня набрання ухвали законної сили. Заяву ОСОБА_1 про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень – начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Москалика Ігоря Івановича задоволено частково. Накладено штраф на керівника суб`єкта владних повноважень – начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Москалика Ігоря Івановича ( НОМЕР_2 ) у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень) за невиконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року. Половину штрафу у розмірі 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) гривень стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), а іншу половину у розмірі 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) гривень - на користь Державного бюджету України (Отримувач - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/21081100; код отримувача (ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA118999980313090106000026007; код класифікації доходів бюджету - 21081100). В задоволенні решти заяви ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2025 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області задоволено. Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 у справі № 607/17709/22 скасовано та прийнято постанову, якою прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 24 березня 2025 року про виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року. У задоволенні заяви позивачки про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень - начальника ГУ ПФУ в Тернопільській області Толокової Тетяни Іванівни відмовлено.
Ухвалою Верховного Суду від 28.05.2025 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2025 року у справі № 607/17709/22.
Ухвалою Верховного Суду від 16.06.2025 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2025 року у справі № 607/17709/22.
16.05.2025 до суду першої інстанції від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надійшов звіт про виконання рішення Тернопільського окружного суду від 06 лютого 2023 року у справі № 607/17709/22.
19.05.2025 позивачка подала заяву, в якій просила відмовити у прийнятті звіту, встановити відповідачу новий строк для подання звіту та накласти штраф на керівника суб`єкта владних повноважень - начальника ГУ ПФУ України в Тернопільській області Москалика І.І. в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
30.05.2025 позивачка подала до суду першої інстанції заяву, в якій повторно просила відмовити у прийнятті звіту, встановити відповідачу новий строк для подання звіту та накласти штраф на керівника суб`єкта владних повноважень - начальника ГУ ПФУ в Тернопільській області Москалика І.І. в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
10.06.2025 ОСОБА_1 подала до Тернопільського окружного адміністративного суду заяву в якій просила направити подання до Верховного суду про перегляд та скасування постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2025 року та заяв про спростування та невизнання заперечення на її заяви.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.08.2025 в задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про прийняття звіту про виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року та заяви ОСОБА_1 про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень – начальника ГУ ПФУ Москалика І.І. в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб відмовлено.
Ухвалою Верховного Суду від 15.09.2025 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою позивачки на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року у справі № 607/17709/22.
22.09.2025 ОСОБА_1 подала заяву про продовження судового контролю за виконанням рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.02.2023 по справі №607/17709/22.
Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено, оскільки постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2025 встановлено, що матеріалами справи підтверджується виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року у справі №607/17709/22 в повному обсязі та прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 24 березня 2025 року про виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, поданих доказів, які наявні в матеріалах справи колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. 
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.
Адміністративний суд у силу вимог частини 2 статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.
Відповідно до частини 1 статті 3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. 
У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. 
Згідно із статтею 17 Закону України “Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Також у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі “Валерій Фуклєв проти України” від 07 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі “Шмалько проти України” від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі “Юрій Миколайович Іванов проти України” від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі “Apostol v. Georgia” від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).
На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання. 
Згідно із частинами 2-4 статті 13 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.
Частиною першою статті 381-1 КАС України передбачено, що з метою забезпечення виконання судового рішення суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.
У порядку статей 382-382-3 КАС України суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду, за наслідками розгляду якого суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту.
У випадку невиконання рішення може бути встановлений новий строк подання звіту, а на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, судом може бути накладений штраф.
Отже, судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за невиконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу, відповідальну за виконання рішення суду. При цьому, для прийняття судом звіту суб`єкта владних повноважень необхідним є встановлення виконання відповідним суб`єктом судового рішення у повному обсязі та у спосіб, визначений таким рішенням.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи сторін, також вважає за необхідне зазначити, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії, евакуйованою з 10-ти кілометрової зони відчуження в 1986 році, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 видане 02.03.2007 року Тернопільською облдержадміністрацією, що надає їй право користуватися пільгами встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.02.2023, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду 04.05.2023 позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії з її збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 15 років відповідно до частини 2 статті 56 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Визнано протиправною та скасовано лист - відмову (рішення) Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 05 травня 2022 року № 1709-1839/Т-02/8-1900/22 щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії з її збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 15 років відповідно до частини 2 статті 56 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату з 01.11.2022 р. пенсії за віком ОСОБА_1 призначеної 21.10.2022 р., з врахуванням п. 2 ст.56 ЗУ “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а саме: збільшити пенсію на один відсоток заробітку за кожен рік роботи протягом сімнадцяти років понад п`ятнадцятирічний трудовий стаж, починаючи з 01.11.2005 р. по 31 жовтня 2022 р.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.12.2023 заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Встановлено судовий контроль за виконанням рішення Тернопільського окружного адміністративного суду по справі № 607/17709/22. Зобов`язано ГУ ПФУ протягом 60 днів з дня отримання даної ухвали, подати до Тернопільського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.02.2023 у справі № 607/17709/22 в частині здійснення перерахунку та виплати з 01.11.2022 пенсії за віком ОСОБА_1 призначеної 21.10.2022, з врахуванням пункту 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ, а саме: збільшити пенсію на один відсоток заробітку за кожен рік роботи протягом сімнадцяти років понад п`ятнадцятирічний трудовий стаж, починаючи з 01.11.2005 по 31.10.2022.
Відповідно до пояснень, які додані до матеріалів справи 18.03.2026 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з 21.10.2022 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до частини 1 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Розмір пенсії позивачки становив 5992,60 грн., що підтверджується рішенням №191950018101 про призначення пенсії, а з 26.02.2023 проведено перерахунок пенсії, відповідно до якого розмір пенсії з надбавками становив 6092,60 грн. Також зазначено, що розмір пенсії, визначений у відповідно до покладених судом зобов`язань в сумі 3316,15 грн. 
Означені в поясненнях відповідача доводи на думку колегії суддів про перерахунок пенсії позивача не відповідають правовими положеннями п. 4 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким регламентовано, що у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21.11.2024 №4094-IX, який набрав чинності 19.12.2024, змінений механізм судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах. КАС України доповнено статтями 381-1, 382-1 - 382-3 та статтю 382 викладено в новій редакції.
Відповідно до частини 3 статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 21.11.2024 №4094-IX установлено, що справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України (в редакції Закону №4094-IX) суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Абзацом 2 частини 1 статті 382 КАС України передбачено, що в адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Таким чином, вказаною нормою КАС України передбачено безальтернативне встановлення судом, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, у конкретному переліку справ, а саме, у справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг саме за письмовою заявою заявника.
Разом з тим, в інших справах, які не належать до категорій справ, вказаних в абз.2 ч.1 ст.382 КАС України, з урахуванням приписів абз1. ч.1, ч.5 ст.382 КАС України, передбачено саме право суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Як вже було судом встановлено, ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.12.2023 на яку посилається апелянт встановлено судовий контроль, однак як встановила колегія суддів, що підтвердили сторони у судовому засіданні апеляційного суду пенсія позивачки зменшена після виконання судового рішення, що суперечить положенням пункту 4 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на що суд першої інстанції не звернув увагу, тому колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції повинен повторно здійснити перевірку правильності поданого розрахунку пенсійним органом пенсійних виплат ОСОБА_1 щодо зменшення розміру її пенсії та поданих розрахунків сторін для вирішення остаточно спору між сторонами та завершення судового контролю.
Судом першої інстанції залишено поза увагою особливості розгляду справ з приводу судового контролю за виконанням судових рішень, встановлені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21.11.2024 №4094-IX, які діють з 19.12.2024 (дата набрання чинності цим Законом), а також вимоги ч.3 ст. 3 КАС України, тобто допущено неправильне застосування норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, що з врахуванням вимог ст.381-1 КАС України, а при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції не проаналізував наведені позивачем обставини невиконання рішення суду у даній справі, що набрало законної сили та прийшов до передчасного висновку про відмову у задоволенні заяви.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що використання у приписах вказаної статті словосполучення “суд першої інстанції” дає підстави для висновку, що для встановлення судового контролю після ухвалення судового рішення у справі, якщо воно фактично не виконується, повинен видаватись окремий процесуальний документ (ухвала) і саме судом, який постановив відповідне рішення в межах відповідного провадження.
Статтею 320 КАС України визначені підстави для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, серед яких визначено неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Разом з тим, чинним процесуальним законом не передбачено можливості скасування судом апеляційної інстанції ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, та повернення її заявнику та/або залишення такої заяви без руху для усунення її недоліків.
Аналіз терміну “провадження” у контексті адміністративного процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що зазначений термін означає як зібрання певних документів, які були предметом судового розгляду (справа), так й комплекс певних процесуальних дій у їх системі.
При цьому, процесуальне законодавство також застосовує такі терміни як “судочинство” та “судовий процес”, які за своїм змістом є ширшими ніж судове провадження, оскільки означають увесь комплекс процесуальних дій, прав та обов`язків учасників при здійснення правосуддя та принципів правосуддя (судочинство) та судовий розгляд (судовий процес).
Виконання судових рішень є завершальною стадією судового процесу. Саме такий принцип застосовує Європейський суд з прав людини у своїй сталій практиці, зазначаючи, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною судового процесу, оскільки без цієї стадії судового процесу сам факт прийняття будь якого рішення суду втрачає сенс. Саме на цій стадії судового процесу завершується відновлення порушених прав особи.
За наслідками розгляду поданих заяв суд постановляє ухвалу, яка за своєю суттю не є ухвалою суто з процесуальних питань, а має наслідком виконання або невиконання судового рішення, тому має суттєве значення для руху справи та судового процесу у цілому.
Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржувану ухвалу суду слід скасувати, оскільки така винесена з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення заяви в порядку статті 382, 383 КАС України, із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Щодо інших доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що у Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Враховуючи наведене з врахуванням вказаних законодавчих положень та статті 320 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідно апеляційну скаргу задовольнити частково, оскільки позивач просить в апеляційній скарзі також направити справу № 607/17709/22 до Тернопільського окружного адміністративного суду для продовження її розгляду в частині судового контролю за виконанням рішення суду від 06.02.2023 встановленого 26.12.2023, який набрав законної сили, для виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.02.2023 в повному обсязі, визначеному його резолютивною частиною, що не підлягає до задоволення, оскільки не передбачено процесуальним законодавством в межах перегляду процесуальної ухвали, яка скасовується апеляційним судом і направляється для продовження розгляду по суті поданої заяви від 22.09.2025.
Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не стягуються.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 317, 320, 321, 322, 328, 382, 383 КАС України суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року у справі №607/17709/22 – скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

З.М. Матковська 

Повний текст ухвали складено 30.03.2026.