Справа № 559/5501/25
Провадження № 2-а/439/7/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2026 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області у складі
головуючого судді Рахімової О.В..,
з участю секретаря судового засідання Скорик І.Б.,
позивача ОСОБА_1 
представника позивача Книш О.Я.
представника відповідача Івашинюти І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції м. Броди, адміністративну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Книш Олега Ярославовича до Департаменту патрульної поліції, управління патрульної поліції в Рівненській області, третя особа: поліцейський 2 взводу 3 батальйону УПП в Рівненській області капрал поліції Свіжевський Андрій Олегович про визнання незаконною та скасування постанови ЕНА № 6269352 від 03.12.2025 про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, –

в с т а н о в и в :
Представник позивача звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просив скасувати постанову серії ЕНА № 6269352 від 03.12.2025 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.
В обгрунтування заявлених вимог зазначає, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 03.12.2025 року о 09.29 год. на автодорозі М-06 Київ-Чоп 432 км ОСОБА_1 керував транспортним засобом, перебуваючи особою, яка позбавлена права керування транспортним засобом на підставі постанови Любомльського районного суду № 163/1086/25 від 22.05.2025 року, а також без чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Представник позивача зазначає про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, оскільки позивач станом на час винесення оскаржуваної постанови не знав, що його позбавили права керування транспортним засобом. Крім того, у діях позивача була б суб`єктивна сторона складу правопорушення за умови, що він би знав про постанову суду за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Оскільки позивач не знав, що його суд притягнув до адміністративної відповідальності та позбавив права керування за ч.1 ст.130 КУпАП, відтак оскаржувана постанова за ч.4 ст.126 КУпАП є незаконною.
Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 21 січня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання з викликом сторін.
Ухвалою суду від 25 лютого 2026 року замінено відповідача по справі Головне управління Національної поліції в Рівненській області на належного відповідача Департамент патрульної поліції, управління патрульної поліції в Рівненській області.
03.03.2026 до суду надійшов відзив, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування зазначає, що позивач вважає себе невинним, оскільки не знав про існування рішення суду про позбавлення останнього права керування транспортними засобами. Так, постановою Любомльського районного суду Волинської області від 22 березня 2025 року позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Щодо тверджень представника позивача Книш О.Я. про необізнаність позивача ОСОБА_1 щодо винесення відносно нього постанови Любомльського районного суду Волинської області від 22.05.2025 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП по справі №163/1086/25, представник відповідача зазначає, що у постанові Любомльського районного суду Волинської області від 22.05.2025 року зазначено, що “ ОСОБА_1 на розгляд справи в суд не з`явився, хоча про час і місце судового розгляду був належним чином повідомлений під час складання протоколу працівниками патрульної поліції. Також звертає увагу суду на те, що протокол серії ЕПР1 № 326256 за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно гр. ОСОБА_1 було складено 10 травня 2025 року. Тоді ж як постанова Любомльського районного суду Волинської області по справі №163/1086/25 винесена - 22.05.2025 року та набрала законної сили 03.06.2025 року. Відтак, представник відповідача наголошує, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, крім того факт керування транспортним засобом позивачем не оспорюється.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Книш О.Я. в судовому засіданні позов підтримали, наполягали на його задоволенні, з підстав зазначених у позові, додавши, що ні поліцейськими, ні Любомльським районним судом Волинської області не було встановлено особу ОСОБА_3 , а саме місце його проживання, що стало наслідком неприбуття на судове засідання позивача у Любомльський районний суд Волинської області, оскільки не вірно була зазначена адреса останнього. 
Представник відповідача Івашинюта І.О. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови ЕНА № 6269352 від 03.12.2025 про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України. 
Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Стаття 8 КУпАП визначає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Частина 10 ст.15 Закону України «Про дорожній рух» визначає, що забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
За п.1.1 ПДР України ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п.п.а, б п.2.1 ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.
Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно з п.1 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Пунктами 4-5 Розділу І Інструкції № 1395 передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, передбачених частиною першою, другою, третьою, п`ятою та шостою статті 122, частиною першою, другою та четвертою статті 126 КУпАП.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Судом встановлено, що 03 грудня 2025 року постановою серії ЕНА №6269352 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП.
Частина 4 ст.126 КУпАП передбачає керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Об`єктом правопорушення є встановлений порядок отримання права на керування транспортним засобом, а також суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у керуванні транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами
Суб`єктивною стороною правопорушення є вина у формі умислу.
Суб`єктом правопорушення може бути лише водій.
Відповідно до змісту постанови, 03.12.2025 року о 09 год. 29 хв. по а/д М-06 КИЇВ-ЧОП, 432 км, с. Опарипси водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ з номерним знаком НОМЕР_1 , перебуваючи особою, яка позбавлена права керувати транспортними засобами на підставі постанови Любомльського районного суду Волинської області у справі №163/1086/25 від 03.06.2025 року, а також керував транспортним засобом без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1.а та п. 2.1.ґ Правил дорожнього руху України та ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», чим скоїв адміністративні правопорушення передбачені частиною 1 статті 126 та частиною 4 статті 126 КУпАП. Дані адміністративні стягнення об`єднанні в порядку ч. 2 ст. 36 КУпАП.
Постановою Любомльського районного суду Волинської області від 22 травня 2025 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Постановою Волинського апеляційного суду від 21 січня 2026 року поновлено захиснику адвокату Книшу О.Я. строк на апеляційне оскарження постанови Любомльського районного суду Волинської області від 22 травня 2025 року. Апеляційну скаргу захисника адвоката Книша О.Я. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишено без задоволення, а постанову Любомльського районного суду Волинської області від 22 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП без змін.
Також в постанові Волинського апеляційного суду від 21 січня 2026 року зазначено, що: « Проте, як слушно зазначено суддею та стверджується відеозаписом із бодікамери поліцейського, ОСОБА_1 , не лише не заперечував факт керування транспортним засобом, а і визнав його, при безпосередній розмові із ними, і така версія щодо обставин події вчиненого, виникла лише при розгляді даної справи у суді, тому цілком підставно не була взята до уваги. І саме із такою оцінкою фактичних обставин вчиненого, погоджується і апеляційний суд».
А тому, самим же позивачем не оспорюється факт керування ним транспортним засобом 03 грудня 2025 року, внаслідок чого складено оскаржувану постанову.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.
У розумінні ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відтак, судом встановлено, що позивач керував транспортним засобом 03 грудня 2025 року, будучи позбавленим права такого керування за рішенням суду.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloran and Francis v. The United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки. Отже водій, при керуванні автомобілем, зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог ПДР України.
Доказів, які б спростовували факт наявності складу адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність у межах розгляду даної справи позивачем надано не було.
У той же час, посилання позивача про необізнаність щодо наявності постанови Любомльського районного суду Волинської області від 22 травня 2025 року, якою позивача позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік, суд не бере до уваги, оскільки ч. 2 ст. 317-1 КУпАП визначено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.
З огляду на викладене, враховуючи наявні у справі докази, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена відносно позивача уповноваженою посадовою особою та відповідає вимогам закону, а відтак позовні вимоги є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягають.
Пунктом 3 ч.3 ст.286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
Керуючись ст.ст.5-7, 9, 77, 90, 241-247, 262, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог представника позивача ОСОБА_1 адвоката Книш Олега Ярославовича до Департаменту патрульної поліції, управління патрульної поліції в Рівненській області, третя особа: поліцейський 2 взводу 3 батальйону УПП в Рівненській області капрал поліції Свіжевський Андрій Олегович про визнання незаконною та скасування постанови ЕНА № 6269352 від 03.12.2025 про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення – відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Повний текст судового рішення виготовлено 06.04.2026 року.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Департамент патрульної поліції, управління патрульної поліції в Рівненській області, юридична адреса: вул. Ст. Бандери, 14а, м. Рівне, 33028.

Суддя          О.В. Рахімова