ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №505/1583/23
Провадження №1-кп/505/302/2026
31.03.2026 року Подільський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 
при секретарі ОСОБА_2 
розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12023166180000138 від 25.04.2023 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Арциз, Одеської області, громадянина України, з базовою середньою освітою не одруженого, військовозобов`язаного, працюючого по найму, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не маючого судимості,
- обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України,- 

В С Т А Н О В И В:

Обвинуваченому ОСОБА_3 ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 15.02.2023 року на підставі ст. ст. 3, 5, 6 ЗУ «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік та застосовано наступні обмеження: заборонено вихід з помешкання в якому він проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з 22:00 годин до 06:00 годин наступного дня; заборонено перебувати в кафе, барах, ресторанах та інших питних закладах, де спиртні напої продаються на розлив; заборонено виїзд за межі Подільського району Одеської області без дозволу Подільського РУП ГУНП в Одеській області, який здійснює адміністративний нагляд; зобов`язано з`являтись на реєстрацію до Подільського РУП ГУНП України в Одеській області останню середу кожного місяця з 08:00 годин до 17:00 години.
16.02.2023 року ОСОБА_3 прибув до сектору превенції Подільського ВП ГУНП в Одеській області, де був поставлений на облік, як особа, якій встановлено адміністративний нагляд за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , та був ознайомлений належним чином про свої обов`язки, та попереджений про відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду, що засвідчив своїм підписом 16.02.2023 року.
Незважаючи на вимоги законодавства України, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, достовірно знаючи про встановлені обмеження та заборони, без поважних причин, без обов`язкового письмового звернення до Подільського РУП, без дозволу посадових осіб, що здійснюють нагляд за ним та без дозволу керівництва Подільського РУП, маючи на меті ухилитись від адміністративного нагляду, самовільно залишив своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та на початку квітня 2023 року покинув межі Подільського району, Одеської області і виїхав до м. Арциз, Одеської області, де перебував до 20.04.2023 року, тим самим самовільно залишив місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду та позбавив працівників Подільського РУП можливості здійснювати за ним адміністративний нагляд, у тому числі виконувати обов`язки контролювати його поведінку у побуті, вживати заходів щодо недопущення скоєння ним нових кримінальних та адміністративних правопорушень.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України, яке кваліфікується як самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
Частинами 2,3 ст.381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
До обвинувального акту прокурором ОСОБА_4 долучено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згоден з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, то прокурор просить розглянути матеріали кримінального провадження №12023166180000138 від 25.04.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України у спрощеному провадженні. 
Обвинувачений ОСОБА_3 надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою вину визнає у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України, яке кваліфікується, як самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
Також, у вказаній заяві зазначив про його обізнаність у тому, що відповідно до ч.2 ст. 302 КПК України у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Крім того, в заяві захисником ОСОБА_5 засвідчено добровільність та беззаперечність визнання винуватості ОСОБА_3 , підтверджено його згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.
Враховуючи викладене, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням заяви та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 395 КК України, а саме самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, встановлені судом.
ОСОБА_3  в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3  кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ст. 395 КК України, як самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3  суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3   суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3  суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3  судом не встановлено. 
Також, суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку та фактичні обставини його вчинення, те, що обвинувачений ОСОБА_3  на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, на обліку в органі пробації також не перебуває, в силу ст. 89 КК України не маючий судимості, щиро розкаюється у вчиненому, позитивно характеризується за місцем проживання, його поведінку під час та після вчинення кримінального проступку та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ст. 395 КК України у виді штрафу, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень, проступків).
Питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст. ст. 381-382, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Запобіжний захід не обирався.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Подільський міськрайонний суду Одеської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_6