Справа № 212/10334/25 
2/212/645/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2026 року місто Кривий Ріг 
Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючого – Чайкіна І.Б., за участю секретаря судового засідання – Хімченко А.В., представника відповідача – Мушинської С.І. ( в режимі відеоконференції) розглянувши у відкритому судовому засіданні, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Александров Олексій Олександрович до ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙОНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ДОНЕЦЬКІЙ ОБЛАСТІ, треті особи: УПРАВЛІННЯ СОЦІАЛЬНОГО ЗАХИСТУ НАСЕЛЕННЯ БАХМУТСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ, ПРИВАТНИЙ НОТАРІУС ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОННОГО НОТАРІАЛЬНОГО ОКРУГУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ Чепець Ольга Сергіївна про визнання права власності державну соціальну допомогу в порядку спадкування за законом, зобов`язання нарахувати і виплатити державну соціальну допомогу, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Покровського районного суду міста Кривого Рогу із позовом в якому просила: (1) визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на недоотриману за життя ОСОБА_2 державну соціальну допомогу відповідно до відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» за період з 01 березня 2016 року по 17 січня 2025 року; (2) зобов`язати ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙОНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ДОНЕЦЬКІЙ ОБЛАСТІ нарахувати і виплатити їй в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , недоотриману за життя ОСОБА_2 державну соціальну допомогу відповідно до відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» за період з 01 березня 2016 року по 17 січня 2025 року. В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . З середини 2014 року Померлого, як тимчасово переміщену особу, поставлено на облік в Головному управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та в Управлінні соціального захисту населення Бахмутської міської ради. З 01.08.2014 по 29.02.2016 Управління соціального захисту населення Бахмутської міської ради нараховувало Померлому державну соціальну допомогу як особі з інвалідністю 1 групи, підгрупи «А», та перераховувало належні до виплати суми на його банківський рахунок. З 01 березня 2016 року Управління соціального захисту населення Бахмутської міської ради перестало перераховувати належні Померлому державну соціальну допомогу. Станом на день смерті Померлого, заборгованість з державної соціальної допомоги не була виплачена Померлому, а саме за період з 01.03.2016 по ІНФОРМАЦІЯ_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась спадщина після померлого - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа № 28/2025, заведена у приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Чепець Ольги Сергіївни. Позивачка - ОСОБА_1 (дружина померлого) є єдиною особою яка прийняла спадщину після померлого - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В спадковій справі наявний лист-відповідь Управління соціального захисту населення Бахмутської міської ради за вих. № 02/764 від 11 квітня 2025 року, в якому значиться, що згідно з інформацією, яка міститься в архівній електронній базі даних програмного комплексу отримувачів пенсій та допомог АСОПДСОЦ, ОСОБА_2 з 01.08.2014 по 29.02.2016 Управлінням відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» від 16.11.2000 № 2109-ІІІ (зі змінами) була призначена та виплачена державна соціальна допомога як особі з інвалідністю 1 групи, підгрупи «А». Виплата допомоги за призначений період здійснена ОСОБА_2 в повному обсязі; заборгованість по виплаті державної соціальної допомоги відсутня. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.07.2025 №411/02 31 приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Чепець Ольга Сергіївна відмовила ОСОБА_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка ОСОБА_2 на недоотримані виплати державної соціальної допомоги та недоотриману пенсію. За інформацією, наданою спадкоємцем та банківською установою, ОСОБА_2 за життя, з незалежних від нього обставин, не отримував державну соціальну допомогу за період з 01.03.2016 по 17.01.2025. У зв`язку з чим звертається до суду із згаданим позовом.
Відповідач ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙОНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ДОНЕЦЬКІЙ ОБЛАСТІ скористалося правом подання відзиву. Зазначили, що ОСОБА_2 був отримувачем державної соціальної допомоги як особа з інвалідністю І групи (підгрупа «А») лише у період з 01.08.2014 по 29.02.2016, що підтверджується архівними даними АСОПДСОЦ. Подальша виплата допомоги була припинена з 01.03.2016 у зв`язку з: призупиненням дії довідки ВПО 17.02.2016 за результатами верифікації даних СБУ та ДПСУ; скасуванням довідки ВПО 11.08.2016 за актом перевірки фактичного місця проживання; незверненням ОСОБА_2 до УСЗН щодо поновлення обліку ВПО та відновлення виплат. Після 01.03.2016 будь-яких нарахувань допомоги ОСОБА_2 не здійснювалося, заборгованість відсутня. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер (далі – Померлий), реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась спадщина після померлого - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа № 28/2025, заведена у приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Чепець Ольги Сергіївни. Позивачка - ОСОБА_1 (дружина померлого) є єдиною особою яка прийняла спадщину після померлого - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Архівної справи щодо державної соціальної допомоги УСЗН Бахмутської міської ради до Пенсійного фонду не передавало. У електронній базі ПФУ ОСОБА_2 ніколи не значився отримувачем державних соціальних допомог. Вказали, що Головне управління ПФУ не є правонаступником УСЗН у розумінні статей 104 108 Цивільного кодексу України. Головне управління не є і не може бути правонаступником Управління соціального захисту населення Бахмутської міської ради не несе відповідальності за дії чи рішення УСЗН у період 2014–2016 років, не є суб`єктом спірних правовідносин, що виключає можливість задоволення позову до Головного управління, а тому має бути замінене у справі на належного відповідача — УСЗН Бахмутської міської ради. Крім того, вказали, що 11.08.2016 дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 було скасовано рішенням начальника Управління соціального захисту населення Бахмутської міської ради (на підставі пункту 3 статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706-VII від 20.10.2014, із урахуванням змін, внесених Законом № 921 від 24.12.2015), за результатами перевірки фактичного місця проживання. Відповідні відомості внесено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб. У зв`язку з призупиненням, а згодом – скасуванням дії довідки внутрішньо переміщеної особи, виплата державної соціальної допомоги ОСОБА_2 була припинена з 01.03.2016 року. За відновленням обліку як внутрішньо переміщеної особи, а також за відновленням виплати державної соціальної допомоги ОСОБА_2 до Управлінні соціального захисту населення. ОСОБА_2 у 2016–2025 роках не перебував на обліку як ВПО (довідку скасовано), не звертався за поновленням допомоги, не ініціював адміністративної процедури призначення виплат , не надав документів, необхідних для встановлення інвалідності, місця проживання та інших умов отримання допомоги. Відповідно, право на отримання допомоги не існувало, а отже – не існувало і об`єкта для спадкування. Просили у позові відмовити.
Крім того, ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙОНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ДОНЕЦЬКІЙ ОБЛАСТІ звернулося до суду із клопотанням про закриття провадження у справі, оскільки вважають: (а) що справа підлягає розгляду виключно в порядку адміністративного судочинства, (б) відсутні підстави застосовувати механізм спадкування до неіснуючої адміністративної допомоги, (в)вказаний позов не підсудний Покровському районному суду міста Кривого Рогу; (г) цивільний суд не має компетенції вирішувати спір по суті.
Сторона позивача до судового засідання не з`явилися, вважаються повідомленими про день, час та місце розгляду справи, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи за їх відсутності.
Представниця відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог з підстав зазначених у відзиві на позов.
Вислухавши пояснення представниці відповідача, дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступного висновку.
Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.99).
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть (а.с. 19).
Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 04.02.2025 року було встановлено факт смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Горлівка Донецької області (а.с. 15 зворотній -18)
ОСОБА_2 був інвалідом першої «А» групи з 16.08.2011 року – безстроково, причина інвалідності – інвалід з дитинства (а.с.14)
Померлий ОСОБА_2 перебував на обліку в Центрально-Міському УПЗСН м. Горлівки та отримував державну соціальну допомогу інваліда (14 зворотній - 15)
Постановою ПРИВАТНОГО НОТАРІУСА ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОННОГО НОТАРІАЛЬНОГО ОКРУГУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ Чепець Ольгою Сергіївною відмовлено ОСОБА_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловіка ОСОБА_2 на недоотримані виплати державної соціальної допомоги та недоотриману пенсію через те, що Управління соціального захисту населення Бахмітської міської ради надало на запит нотаріуса лист – відповідь за вих.. 02/764 від 11.04.2025 року в якому зазначається, що ОСОБА_2 з 01.08.2014 року по 29.02.2016 року була призначена та виплачена державна соціальна допомога як особі з інвалідність першої групи «А», виплата допомоги за вказаний період здійснена в повному обсязі, заборгованості не має. Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надало лист – відповідь про те, що ОСОБА_2 перебував у них на обліку та отримував пенсію по втраті годувальника, невплачених сум пенсійного забезпечення не має, пенсія виплачена у повному обсязі (а.с. 19 зворотній – 20)
В матеріалах справи міститься відповідь на адвокатський запит від Управління соціального захисту населення Бахмітської міської ради за № 01/1627 від 06.08.2025 року в якому зазначено, що дію довідки ВПО ОСОБА_2 призупинено з 17.02.2016 року, дію довідки про взяття на облік внутрішньо – переміщених осіб 11.08.2016 року було скасовано, у зв`язку з чим виплата державної соціальної допомоги припинена з 01.03.2016 року та до Управління з 01.03.2016 року ОСОБА_3 не звертався (а.с. 24)
Згідно із ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
У Постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року по справі № 428/12730/19 вказано, що при вирішенні спорів про право на спадщину на належні спадкодавцю за життя суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, визначальним є те, чи були такі виплати нараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкодавцем, вони можуть увійти до складу спадщини.
Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності – входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України).
У постанові Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 лютого 2022 року у справа № 243/13575/19 зазначено:
«Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що:
– цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;
– право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК) та додаткового юридичного факту – смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї – спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК). Відповідно при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;
– право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.
Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, відповідно до Конституції України та основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на момент виникнення спірних правовідносин визначав Закон України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який з 01 січня 2015 року діє у редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VII та має назву «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 21 Закону України № 1105-ХІV (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я, виплачуючи йому, зокрема, щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого.
Згідно зі статтею 28 зазначеного Закону № 1105-XIV грошові суми, які згідно зі статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку, є страховими виплатами. Зазначені грошові суми складаються, зокрема, із страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності.
Статтею 40 вказаного Закону (у редакції до 01 січня 2015 року) передбачено, що страхові виплати потерпілому провадяться щомісячно в установлені Фондом соціального страхування від нещасних випадків дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання. Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18) вказано, що «підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України».
Тому припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю».
Отже, з викладеного можна дійти висновку, що припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець ОСОБА_1 відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання страхових виплат у порядку спадкування за законом.
Встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , отже, позивачка успадкувала належні спадкоємцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання права власності на спадкове майно та стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії - підлягають задоволенню, оскільки остання успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті.
Не надання відповідачем відомостей про розмір страхових сум не має бути перешкодою для належного захисту порушеного права позивача (такий підхід було застосовано ВС у постанові № 638/19167/19 від 30.11.2022). Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.
Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір по справі в розмірі 968.96 грн та його позовні вимоги задоволені в повному обсязі, тому суд прийшов до переконання, що витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача, стягнувши його за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь позивача.
керуючись Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. ст.15, 16, 25, 328, 1216, 1217, 1218, 1227, 1261 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 78, 81, 89, 128, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 353, 355, 356 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Александров Олексій Олександрович до ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙОНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ДОНЕЦЬКІЙ ОБЛАСТІ, треті особи: УПРАВЛІННЯ СОЦІАЛЬНОГО ЗАХИСТУ НАСЕЛЕННЯ БАХМУТСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ, ПРИВАТНИЙ НОТАРІУС ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОННОГО НОТАРІАЛЬНОГО ОКРУГУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ Чепець Ольга Сергіївна про визнання права власності державну соціальну допомогу в порядку спадкування за законом, зобов`язання нарахувати і виплатити державну соціальну допомогу – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на недоотриману за життя ОСОБА_2 державну соціальну допомогу відповідно до відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» за період з 01 березня 2016 року по 17 січня 2025 року. 
Зобов`язати ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙОНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ДОНЕЦЬКІЙ ОБЛАСТІнарахувати і виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , недоотриману за життя ОСОБА_2 державну соціальну допомогу відповідно до відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» за період з 01 березня 2016 року по 17 січня 2025 року.
Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового Рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового Рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги Рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття Постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 19.02.2026 року.

Суддя: І. Б. Чайкін