РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/5035/25 
24 лютого 2026 року 
Костопільський районний суд Рівненської області
в складі судді Снітчук Р.М.
за участі секретаря Зберун К.Ф. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін в залі суду м. Костопіль цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

в с т а н о в и в:
В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що 31.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО ФІН» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту кредитодавця (https://cashtancredit.com.ua ), який є сукупністю інформаційно-комунікаційних систем Позикодавця, в рамках якого реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено договір про споживчий кредит № 57316213.
За умовами цього договору відповідач отримав кредит у сумі 4500 грн. строком на 365 днів, з датою повернення кредиту 31.01.2026, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника та зобов`язався воєчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним у розмірі 0,5 % від суми кредиту за кожен день користування.
Вказує, що ТОВ ЕКО ФІН» виконало у повному обсязі свої зобов`язання за договором, 31.01.2025 перерахувало суму кредиту на картковий рахунок позичальника, що підтверджується відповідною квитанцією.
10.11.2025 ТОВ «ЕКО ФІН» відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» на підставі договору факторингу № 10-11/25.
Відповідач ОСОБА_1 своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, допустив прострочення виконання зобов`язання. 
Станом на 25.11.20225 на дату відступлення права вимоги прострочена заборгованість за кредитом становить 17730 грн. 00 коп., з яких: 4500 грн. 00 коп. - заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 12780 грн. 00 - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги.
Покликаючись на вимоги ст. 525-530, 610-612, 631, 1046-1049 ЦК України, просив стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 17730 грн. 00 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 9000 грн.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було надано строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. 
Згідно ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзиву на позовну заяву відповідачем не подано, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що не суперечить вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. 
Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, яка вказує на те, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до положень ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. 
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі – ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.11.2021 у справі №243/6552/20 (провадження №61-1347св21) будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Судом встановлено, що 31.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО ФІН» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту кредитодавця (https://cashtancredit.com.ua ) укладено електронний договір № 57316213, який підписано електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
За умовами цього договору позичальник ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 4500 грн. строком на 365 днів, зі сплатою процентів – 0,50 % в день та зобов`язався вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом. 
Наведене підтверджується кредитним договором № 57316213 від 31.01.2025, який підписаний позичальником ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором, та в якому він зазначив номер особистого електронного платіжного засобу для перерахування кредитних коштів, Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту (Графік платежів за договором).
Вказане свідчить про ознайомлення відповідача з умовами договору та належне укладення зазначеного кредитного договору, шляхом проставляння сторонами електронного цифрового підпису.
Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
ТОВ «ЕКО ФІН» належним чином виконало свої зобов`язання за вказаним кредитним договором, перерахувавши 31.01.2025 року на картковий рахунок позичальника ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 4500 грн., що підтверджується квитанцією №43831-19171-533243 від 31.01.2025, випискою АТ «Райффазен Банк» про рух коштів від 26.01.2026.
Відповідач належним чином свої зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконував, допустив построчення виконання умов договору. 
Станом на 25 листопада 2025 року заборгованість за кредитом становить 17730 грн. 00 коп., з яких: 4500 грн. 00 коп. - заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 12780 грн. 00 коп. - заборгованість за процентами, що підтверджується розрахунком заборгованості.
Із матеріалів справи встановлено, що представником позивача 21.11.2025 на адресу відповідача направлялася досудова вимога про погашення кредитної заборгованості, яка залишилася без виконання. 
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Частина 2 ст. 615 ЦК України вказує, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Згідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
10.11.2025 року ТОВ «ЕКО ФІН» відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» на підставі договору факторингу № 10-11/25.
Наведене також підтверджується актом приймання-передачі Реєстру боржників від 10.11.2025 р., реєстром боржників до договору факторингу № 10-11/25 від 10.11.2025 р., витягом з реєстру боржників, платіжною інструкцією від 17.11.2025 року про здійснення оплати за вказаним договором факторингу.
Таким чином встановлено, що позивач ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло право вимоги за вказаним кредитним договором до відповідача ОСОБА_1 .
Також встановлено, що боржник ОСОБА_1 свої зобов`язання за вказаним кредитним договором ні перед первісним кредитором, ні перед фактором не виконала. 
Доказів протилежного суду не надано. Відповідачем не спростовано факт укладення зазначеного кредитного договору та наявність простроченої заборгованості за кредитом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048, та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника суми позики та процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. 
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення та з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 17730 грн. 00 коп. заборгованості за кредитом. 
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Встановлено, що витрати позивача зі сплати судового збору становлять 2422 грн. 40 коп. 
Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. 
Позивачем заявлено до стягнення на його користь з відповідача 9000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу, у підтвердження чого надано договір №02-07/2024 від 02.07.2024 р. про надання правової допомоги, прайс-лист щодо вартості послуг, заявку на надання правової допомоги, витяг з акту про надання юридичної допомоги від 24.11.2025 р.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та об`ємом виконаних робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову. 
Враховуючи засади розумності та справедливості, ціну позову, те, що вказана справа є малозначною, а також обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, зважаючи на те, що відповідач є слабшою стороною договору, суд вважає за вірне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 5000 грн. 
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, зокрема вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст. 3, 509, 526, 527, 530, 532, 599, 610- 612, 615, 629, 631, 634, 638, 1046-1050, 1054 ЦК України ст. 2, 3-13, 19, 81, 89, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, 

у х в а л и в: 
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за кредитним договором № 57316213 від 31.01.2025 станом на 25.11.2025 в розмірі 17730 (сімнадцять тисяч сімсот тридцять) грн. 00 коп.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. 
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в сумі 5000 (п`ять) тисяч грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», м. Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, код ЄДРПОУ 42640371.
Відповідач – ОСОБА_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Повний текст судового рішення виготовлено 24 лютого 2026 року.

Суддя	Р. М. Снітчук