ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1048/26 Справа № 175/888/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Заборський В. О. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Буденка Ю.Ю., на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.,  

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2025 року 01 січня 2025 року о 01:20 год. біля будинку №26А по вул. Науковій у с-щі Дослідне Дніпровського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Peugeot» 2008, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимогу п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Захисник Буденко Ю.Ю. в апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови зазначивши, що постанову було винесено 18 грудня 2025 року без участі ОСОБА_1 та його захисника, копію постанови ОСОБА_1 ні через засоби поштового зв`язку, а ні іншим способом не отримував, а адвокат Буденко Ю.Ю. отримав оскаржувану постанову лише після ознайомлення з матеріалами справи 13 лютого 2026 року. 
По суті просить скасувати постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2025 року та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що 01.01.2025 року ОСОБА_1 з дружиною та донькою ОСОБА_2 , 2015 р.н., поїхали святкувати Новий рік до друзів. У планах було залишитись в них до ранку, але донька ОСОБА_3 почала погано себе почувати, стала вередувати, тому родина Помпе вирішила поїхати відвезти її до дому, щоб не наражати родину їхніх друзів на небезпеку захворювання. 01.01.2025 року вони виїхали з Дослідного до ж/м Тополя-3. За кермом була дружина ОСОБА_4 , але в дорозі донці стало ще гірше і вони зупинили авто. Дружина пересіла на пасажирське сидіння, щоб надати допомогу донці. У цей час ОСОБА_1 пересів на сидіння водія і запустив двигун, щоб обігріти салон автомобіля. У цей момент під`їхала патрульна машина і поліцейські попросили останнього пройти тест на стан сп`яніння. Наголошує, що керування транспортним засобом вважається перебування водія за кермом саме в русі транспортного засобу. Натомість транспортний засіб був припаркований та в русі не перебував. Зазначає, що не було і зупинки транспортного засобу патрульною поліцією, останні під`їхали до вже припаркованого транспортного засобу. Крім того, на відеозапису, який був наданий з боді-камери патрульного не вбачається самого моменту як зупинення транспортного засобу, так і перебування транспортного засобу в русі, а отже виключає факт керування транспортним засобом, що в свою чергу виключає склад адміністративного правопорушення. Вважає, що дії працівників поліції щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення є протиправними та були позбавлені ознак законності. Вказує, що зібрані у матеріалах справи докази не можуть свідчити про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, в той же час припущення щодо його винуватості є неприпустимими, а всі сумніви у доведеності вчинення особою правопорушення мають тлумачитись на користь останнього. Зауважує, що працівниками поліції було допущено грубе порушення нормативно визначеної процедури проведення огляду водія на стан сп`яніння, та всупереч встановленої послідовності, було складено протокол про адміністративне правопорушення без направлення особи до закладу охорони здоров`я. Зазначає, що рапорт працівників поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень. 
Особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник Буденко Ю.Ю. у судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи. 
Згідно ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Також, ч.ч. 2,3 ст.268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Апеляційний суд приймає до уваги, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим участь цієї особи в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою.
Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.
Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 18 грудня 2025 року за відсутності учасників справи. З матеріалів справи слідує, що апеляційна скарга подана до суду першої інстанції 19 лютого 2026 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що справу було розглянуто за відсутності сторін, з текстом оскаржуваної постанови адвокат Буденко Ю.Ю. ознайомився 13.02.2026 року, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду та позицію колегії суддів Третьої судової палати Верховного Суду, яка викладена у постанові суду від 11 вересня 2019 року при розгляді справи №130/2448/16-к, відповідно до якої без повного тексту судового рішення особа позбавлена можливості надати належне обґрунтування апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.
Мотивуючи винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції у мотивувальній частині постанови послався на те, що вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №20994 від 01.01.2025 року, рапортом інспектора Васіна О. від 01.01.2025 року та оглянутим відеозаписом з нагрудної бодікамери поліцейського.
Приймаючи рішення про визнання винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладення стягнення на ОСОБА_1 суддя першої інстанції допустив неповноту і однобічність у дослідженні доказів по справі та не розкрив їх суті, не дав їм належної оцінки, а лише формально вказав на них.
За приписами ст. 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП передбачається за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.9а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно із п. 1.10 ПДР України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом).
В даному випадку об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, є саме керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), а його суб`єктом є будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст.12 КУпАП) на момент керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, які знижують їх увагу та швидкість реакції, незалежно від наявності чи відсутності посвідчення водія.
Однак, відповідно до відеозаписів з нагрудної камери поліцейських слідує, що фіксація розпочинається з моменту, коли працівники поліції почали спілкуватися з ОСОБА_1 , який сидів в автомобілі, який не перебував в стані руху. 
Поза увагою судді залишилось те, що матеріали справи не містять доказів, які б указували на те, що ОСОБА_1 01 січня 2025 року о 01:20 год. біля будинку №26А по вул. Науковій у с-щі Дослідне Дніпровського району Дніпропетровської області дійсно керував транспортним засобом «Peugeot» 2008, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Поліцейські, що здійснювали фіксацію зазначеної події із складанням у подальшому протоколу про адміністративне правопорушення, безпосередньо факт керування ОСОБА_1 зазначеним вище транспортним засобом не сприймали, тобто: ними безпосередньо цей автомобіль не зупинявся, очевидцями керування ОСОБА_1 цим автомобілем за інших обставин вони не були. 
Таким чином, об`єктивної фіксації керування автомобілем, зокрема: за допомогою камер спостереження, відео реєстраторів, портативних засобів зв`язку тощо матеріали справи не містять.
Наведене указує на те, що поліцейським на місці події факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом встановлений не був, а тому підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення у поліцейських не було, оскільки керування транспортним засобом є складовою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Склавши в порушення вимог ч.1 ст. 130, ст. 254 і ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення і скерувавши його до суду, поліцейськими не було зазначено будь-яких доказів, якими би підтверджувався факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що є необхідним для притягнення його до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Тобто, факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 на відеозаписі не зафіксовано. При цьому інших доказів, які б поза розумним сумнівом, свідчили про факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, матеріали справи не містять.
Відсутність в справі доказів факту керування транспортним засобом особою, яка притягується до адміністративної відповідальності - виключає можливість притягнення її до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки не містить необхідної для цього складової - доведення факту керування транспортним засобом.
До того ж, варто зауважити, що відповідно до положень пункту 7 Розділу І Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі — Інструкція), у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.
Пунктами 8, 9 Інструкції та пунктами 7, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду регламентовано, що з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше, ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Тобто, поліцейський доставляє водія для проведення огляду в закладі охорони здоров`я, а направлення є підставою для лікаря цієї медичної установи провести відповідний огляд. Тобто, направлення в заклад охорони здоров`я складається поліцейським для закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія від проходження огляду в медичному закладі, направлення повинно бути долучено до матеріалів справи з відміткою про відмову водія від проходження огляду.
Проте, матеріали справи не містять направлення для проведення огляду в закладі охорони здоров`я.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності складу адміністративного правопорушення, який підтверджений належними та допустимими доказами.
Суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).
Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.
Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом допустимими та достовірними доказами.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.
З урахуванням наведеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останнього. 
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвокату Буденку Ю.Ю. строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2025 року.
Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Буденка Ю.Ю. — задовольнити.
Постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП — скасувати.
Винести нову постанову, якою на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду      С.І.Крот