ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року	Львів	Справа № 347/1305/25 пров. № А/857/6510/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,
суддя Запотічний І.І.,
суддя Шинкар Т.І.

секретар судового засідання Слободян І.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2025 року у справі №347/1305/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення (головуючий суддя, Крилюк М.І., м.Косів, Івано-Франківська область), -
В С Т А Н О В И В:
27.06.2025 ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач), в якому просив:
- скасувати постанову про адміністративне правопорушення №976/25 від 20.06.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав що спірною постановою, на підставі ст.210 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), його притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що змінив місце проживання і не став на військовий облік у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки протягом 7 днів, чим порушив статтю 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Позивач заперечував щодо наявності підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки зазначав, що місце реєстрації не змінював, перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відтак підстав для притягнення до адміністративної відповідальності не було.
Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач несвоєчасно став на військовий облік за місцем проживання, так як будучи знятим з військового обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 05.06.2025, до ІНФОРМАЦІЯ_1 прибув (доставлений НП) 20.06.2025року, тобто з моменту зняття з обліку пройшло 15 днів, хоча законодавством передбачено 7 днів для того, щоб стати на облік.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю. 
Доводи скарги загалом співставні з доводами позовної заяви. Позивач наполягає на тому, що правила військового обліку не порушив, а суд першої інстанції неповно встановив усі обставини справи. 
Також позивач зазначає, що у спірній постанові його визнано винним у вчиненні правопорушення передбачено ст. 210 КУпАП, однак не вказано частини цієї статті, за порушення якої частини він має нести відповідальність.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Розгляд справи здійснюється з урахуванням положень параграфа 2 Глави 11 Кодексу адміністративного судочинства України.
За правилами статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.
Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.
Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
З урахуванням приписів ч.4 ст.229, ч.2 ст.313 КАС України, розгляд справи здійснювався за відсутності сторін, які були належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, в зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з огляду на наступне.
За змістом спірної постанови № 976/25 від 20.06.2025 громадянин ОСОБА_1 несвоєчасно став на військовий облік військовозобов`язаних у районному центрі комплектування та соціальної підтримки, будучи знятим з військового обліку 05.06.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 та по 20.06.2025 року не став на військовий облік військовозобов`язаних. 
Зазначене є порушенням статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Правил військового обліку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560.
В постанові зазначено про те, що правопорушення вчинено в особливий період (воєнний час).
За скоєне ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.210 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу.
Не погоджуючись із спірною постановою позивач звернувся до суду із позовом.
Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про обґрунтованість спірної постанови такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства з наступних причин.
Статтею 210 КУпАП передбачено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. Кваліфікуючими ознаками цього правопорушення є повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню (частина друга статті 210 КУпАП), та вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період (частина третя статті 210 КУпАП).
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.
Згідно ст.42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п.19 Порядку №1487 громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.
Військовий обов`язок включає, зокрема, дотримання правил військового обліку.
Відповідно до ч.3 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу України» призовники, військовозобов`язані та резервісти після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік.
Пунктом 23 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти в разі зміни адреси їх місця проживання або інших персональних даних зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідним органам, де вони перебувають на військовому обліку, зокрема у випадках, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-комунікаційні системи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом спірної постанови позивачу інкриміновано те, що будучи знятим з військового обліку 05.06.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 він по 20.06.2025 року не став на військовий облік військовозобов`язаних у семиденний строк.
З наданого позивачем військово-облікового документа з системи «Резерв+», сформованим 24.06.2025 з`ясовано, що ОСОБА_1 , на момент спірних відносин, перебував на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 . Військово-лікарську комісію пройшов 16.06.2025, та має право на відстрочку згідно п. 1.ч 3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Задеклароване місце проживання позивача - кут АДРЕСА_1 . 
Аналогічна інформація щодо реєстрації міститься у витязі з реєстру територіальної громади (Космацька територіальна громада), згідно якого з 11.04.2023 по час виникнення спірних відносин ОСОБА_1 зареєстрований за згаданою раніше адресою.
На підтвердження вини позивача відповідач надав до суду першої інстанції роздруківку інформації щодо перебування позивача на військовому обліку. 
Роздруківка містить інформацію про взяття позивача на військовий облік та зняття з такого обліку. 
Так зазначено, що 05.11.2004 позивача взято на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_2 . Надалі зроблено запис про взяття на військовий облік 25.06.2024 (о 17:34 год) у ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 ) та навпроти зроблено запис про зняття з військового обліку з 05.06.2025 на підставі абзацу 2 п.2 ч.5 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». 
Далі, знову ж таки є запис про взяття на військовий облік 25.06.2024 (о 19:35 год) у ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 ) та навпроти запис – 25.06.2024 вибув у ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Наступним є запис про взяття 05.06.2025 (о 11:10 год) у ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі на підставі абзацу 5 п.2 ч.5 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Навпроти такого запису будь-які відмітки про зняття з обліку відсутні.
Насамкінець, запис про взяття на військовий облік 20.06.2025 16:16 у ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Апеляційний суд звертає увагу, що надана виписки та спосіб розміщення інформація у ній не дає можливості апеляційному суду, поза розумним сумнівом, пересвідчитись у тому, що на момент складання спірної постанови позивач порушив норму ст. 37 Закону України «про військовий обов`язок та військову службу». Зокрема це стосується двох останніх записів - про взяття на військовий облік 05.06.2025 (о 11:10 год) у ІНФОРМАЦІЯ_2 та взяття на військовий облік 20.06.2025 (о 16:16 год) у ІНФОРМАЦІЯ_2 . Ця роздруківка не містить жодної інформації про те, що позивач, у період з 05.06.2025 по 20.06.2025, тобто період про який йде мова у спірній постанові, був знятий з військового обліку. Таким чином, на переконання апеляційного суду, відповідач не довів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст.210 КУпАП.
Зазначені вище обставини суд першої інстанції залишив поза увагою, а відтак дійшов помилкового висновку про наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Згідно ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Таким чином спірна постанова відповідача підлягає скасування, а провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності - закриттю.
Згідно ст. 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За правилами ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач, через свого представника сплатив судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги на загальну суму 1514 гривень, який за правилами ст. 139 КАС України підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ст. 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2025 року у справі №347/1305/25 - скасувати.
Прийняти нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.
Скасувати постанову про адміністративне правопорушення №976/25 від 20.06.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.210 закрити.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. І. Запотічний 	
 	 	Т. І. Шинкар