ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/5376/25 Головуючий у 1 інстанції: Ткаченко О.Є.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого Василенка Я.М.,
суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, що полягає у незарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 також періоду з 30.04.2002 (день встановлення йому інвалідності) по 13.03.2024 (досягнення ним 60 річного віку);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з 01.11.2024 зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 також період з 30.04.2002 (день встановлення йому інвалідності) по 13.03.2024 (досягнення ним 60 річного віку);
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, що полягає в ненарахуванні, в невиплаті ОСОБА_1 доплати за понаднормовий стаж, розмір якої визначається виходячи зі стажу понад 25 років та розміру пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нараховувати, виплачувати ОСОБА_1 , починаючи з 01.11.2024 і в подальшому щомісяця, доплату за понаднормовий стаж, розмір якої обчислювати виходячи зі стажу, що перевищує 20 років, та при її обчисленні брати заробіток, а також виплатити йому суми недоотриманої доплати за понаднормовий стаж з 01.11.2024.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.08.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без руху; встановлено семиденний строк для усунення недоліків шляхом надання до суду доказів на підтвердження обставин зазначених у позовній заяві, а саме: незарахування до страхового стажу позивача періоду з 30.04.2002 по 13.04.2024.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - повернуто позивачу.
Не погоджуючись із ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану ухвалу, як таку що постановлена з порушенням норм процесуального права, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на розумний строк.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Мотивами оскаржуваної ухвали є те, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) (частина 4 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України). З огляду на те, що вимоги ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду про залишення позову без руху від 11.08.2025 позивачем не виконано, то в силу вимог пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву повернуто.
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що відсутність доданих позивачем до позовної заяви доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовується позов, не є перешкодою для відкриття провадження у справі. 
Колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта обґрунтованими, враховуючи наступне.
Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Частиною шостою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України установлено, що в позовній заяві зазначаються:
1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти;
3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень;
4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;
5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;
6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;
7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;
8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;
9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача;
10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт;
11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Перелік документів, що додаються до позовної заяви визначено статтею 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
Так, відповідно до частини четвертої названої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Відповідно до частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Згідно з частиною другою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до п. 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.08.2025, ОСОБА_1 подав заяву, у якій зазначив, що відсутність доданих позивачем до позовної заяви доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовується позов, не є перешкодою для відкриття провадження у справі. Разом з цим, просив витребувати у відповідача докази, необхідні для вирішення спору по суті.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з п. 2 частини третьої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають право подавати докази, а відповідно до п. 4 частини п`ятої вказаної статті, учасники справи зобов`язані подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Частиною четвертою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що відсутність певних доказів у справі не є підставою для залишення позовної заяви без руху.
Більше того, суд не позбавлений можливості витребувати докази після відкриття провадження. 
При цьому, частиною шостою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України прямо передбачено, що якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
На підставі вищезазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено обставини справи та матеріали справи у зв`язку із чим, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо повернення позовної заяви.
Відтак, відповідно до п. 4 ч. ст. 320 КАС України неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 311, 312, 320, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М. 

Кузьменко В.В.