Справа № 643/18816/25
Провадження № 2/643/1827/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
02.04.2026   м. Харків
Салтівський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого Тимош О. М.,
за участю секретаря судового засідання Глушка С. В.,
прокурора Буча Р. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом керівника Салтівської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права на користування та розпорядження земельною ділянкою,
в с т а н о в и в:
У жовтні 2025 року керівник Салтівської окружної прокуратури м. Харкова звернувся до суду в інтересах держави в особі позивача Харківської міської ради з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить усунути перешкоди у здійсненні права Харківської міської ради на користування та розпорядження земельною ділянкою комунальної власності шляхом: зобов`язання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звільнити самовільно зайняту земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 шляхом демонтажу (знесення) нежитлової будівлі літ. «АА-1», загальною площею 24 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №2317922963101) з одночасним приведенням земельної ділянки під нею у придатний для подальшого використання стан; припинити володіння ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) нерухомим майном - нежитловою будівлею літ. «АА-1», загальною площею 24 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №2317922963101) за адресою: АДРЕСА_2 .
Позовні вимоги мотивував тим, що державним реєстратором Дергачівської міської ради Харківської області Зоткіним С. В. 22.03.2021 прийнято рішення №57212833 про державну реєстрацію об`єкту нерухомого майна №2317922963101 (номер запису про право власності №41101104), а саме: нежитлової будівлі літ. «АА-1», загальною площею 24 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , а також внесені відомості про право приватної власності на вказаний об`єкт нерухомого майна за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме: інформаційної довідки №447098926 від 09.10.2025, підставою виникнення права власності був технічний паспорт б/н та довідка №2310/20, видані 12.10.2020 ФОП ОСОБА_2 . Згідно з даними із зазначеної довідки №2310/20 виданої 12.10.2020 ФОП ОСОБА_2 нежитлова будівля літ. «АА-1», загальною площею 24,0 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , побудована у 1991 році.
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 (в редакції від 29.05.2020, чинній на момент здійснення державної реєстрації об`єкту), передбачав кілька варіантів первинної реєстрації права власності на нерухоме майно в залежності від року побудови, площі та наявності/відсутності дозвільних документів. Зокрема, п. 42 Порядку передбачає, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.
Рішенням Харківської міської ради №325/11 від 06.07.2011 затверджено Порядок присвоєння адрес об`єктам нерухомості, розташованим на території міста Харкова. Відповідно до п. 1.4 Порядку адреса об`єкту нерухомості після проведення процедури присвоєння або зміни повинна бути зареєстрована у Єдиному адресному реєстрі міста Харкова. Присвоєння, зміна, анулювання адрес здійснюється на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради, крім адрес земельних ділянок. Проєкт рішення про присвоєння, зміну або анулювання адрес об`єктів нерухомості готує та виносить на розгляд виконавчого комітету Харківської міської ради управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування, архітектури та земельних відносин Харківської міської ради відповідно до Регламенту виконавчих органів Харківської міської ради. З огляду на зазначене, належним документом, який би підтверджував присвоєння об`єкту нерухомого майна поштової адреси, може бути рішення виконкому Харківської міської ради або довідка (витяг) з Єдиного адресного реєстру міста Харкова, а не довідка, видана ФОП ОСОБА_2 . Таким чином, документи, надані ОСОБА_1 реєстратору Зоткіну С.В., не відповідали вимогам законодавства, а отже, не підлягало реєстрації право власності на нерухоме майно.
Такими діями державного реєстратора порушено інтереси громади міста Харкова, представником якої є Харківська міська рада. Своїм рішенням державний реєстратор фактично легалізував самочинне будівництво на території міста Харкова, яке проведено на земельній ділянці, що перебуває в комунальній власності.
Так, відомості про реєстрацію будь-яких речових прав ОСОБА_1 на земельну ділянку по АДРЕСА_2 під нежитловою будівлею літ.«АА-1» в Державному реєстрі відсутні, що підтверджується відповідною інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (інформаційна довідка №447246197 від 10.10.2025), інформацією, наданою Департаментом земельних відносин Харківської міської ради у листі №1376/0/225-25 від 21.02.2025 та Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області у листі №10-20-5,1-6131/0/19-25 від 23.10.2025. Головне управління ДПС у Харківській області листом №22151/5/20-40-24-05-07 від 21.10.2025 зазначило, що відповідно до інформаційно – комунікаційних ресурсів, які є у розпорядженні ГУ ДПС Будко С. М. (РНОКПП НОМЕР_1 ) не зареєстрована платником земельного податку з фізичних осіб або орендної плати за користування земельними ділянками, зокрема, земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Інформація щодо направлення ОСОБА_1 до органів Державної інспекції архітектури та містобудування України відповідного повідомлення (декларації) про будівництво спірної споруди також відсутня.
Таким чином, нежитлова будівля літ. «АА-1», загальною площею 24,0 кв.м по АДРЕСА_2 є об`єктом самочинного будівництва, так як збудована на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи.
Відповідно до ст. ст. 16, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» обов`язком органу місцевого самоврядування є здійснення в інтересах територіальної громади та від її імені права суб`єкта комунальної власності (у тому числі правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктом права комунальної власності). При цьому, враховуючи вимоги ст. 19 Конституції України, територіальна громада м. Харкова як власник спірної земельної ділянки делегує Харківській міській раді повноваження щодо здійснення права власності від її (громади) імені, в її інтересах, виключно у спосіб та у межах повноважень, передбачених законом. Тобто воля територіальної громади як власника може виражатися лише в таких діях органу місцевого самоврядування, які відповідають вимогам законодавства та інтересам територіальної громади. Таким чином, саме Харківська міська рада має повноваження щодо здійснення права власності на землю від імені та в інтересах територіальної громади міста. З огляду на викладене, оскільки спірна земельна ділянка, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , під об`єктом самочинної забудови – нежитлової будівлі літ. «АА-1», належить до земель комунальної власності територіальної громади міста Харкова, то саме Харківська міська рада є суб`єктом владних повноважень, уповноваженим на захист державних інтересів у спірних правовідносинах. Враховуючи викладене, прокурор набуває право на реалізацію своїх функцій, визначених законом, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захист або здійснює його неналежно.
Ухвалою судді від 31.10.2025 позовну заяву залишено без руху.
10.11.2025 від керівника Салтівської окружної прокуратури м. Харкова надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою судді від 13.11.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою судді від 13.11.2025 заяву керівника Салтівської окружної прокуратури м. Харкова про забезпечення позову задоволено, встановлено ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборону на відчуження нежитлової будівлі літ. «АА-1», загальною площею 24,0 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №2317922963101).
Ухвалою суду від 20.01.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
Прокурор у судовому засіданні підтримав позов просив його задовольнити. Зазначив, що встановлено факт зайняття земельної ділянки нежитловою спорудою без правових підстав, багато фактів реєстрації за ОСОБА_1 приміщень. Реєстрація права власності на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_2 відбулося державним реєстратором 22.03.2021 на підставі технічного паспорта та довідки, як нібито побудована у 1991 році. Проте у переліку об`єктів нерухомого майна, які можуть бути зареєстровані у такий спосіб, нежитлові будівлі відсутні. Адреса об`єкту не присвоєна у встановленому законом порядку, земельна ділянка, на якій побудовано об`єкт, не належить відповідачу. Документи, надані для реєстрації об`єкта, не відповідали вимогам закону, право власності реєстрації не підлягало, тому право власності на майно ОСОБА_1 не набула. Позов має негаторний характер, а тому строки позовної давності застосуванню не підлягають.
Позивач Харківська міська рада, яка була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, свого представника у судове засідання не направила, заяв про відкладення не подавала. 
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України в порядку ч. 10 ст. 187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надавала.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд розглядає справу у відсутності відповідача та постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, заслухавши прокурора, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив такі обставини.
Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 №447246197 від 10.10.2025, за останньою зареєстроване право власності на низку об`єктів нерухомого майна, розташованих у м. Харкові, в тому числі і на нежитлову будівлю літ. «АА-1» загальною площею 24,0 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.21-24).
17.03.2021 ОСОБА_1 подано заяву №44570164 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, у якій просила зареєструвати право власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.15.) 
Відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №57212833 від 22.03.2021 державний реєстратор Дергачівської міської ради Харківської області Зоткін С. В. зареєстрував право власності на приватну будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , за суб`єктом ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 , серія та номер паспорта НОМЕР_2 ) (а.с.16).
Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №447098926 від 09.10.2025 державним реєстратором Дергачівської міської ради Харківської області Зоткіним С. В. прийнято рішення №57212833 від 22.03.2021 про державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю літ. «АА-1 загальною площею 24,0 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №2317922963101, за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), номер відомостей про речове право №41101104 (а.с.14). Державну реєстрацію права власності проведено на підставі довідки №2310/20, виданої 12.10.2020 ФОП ОСОБА_2 , технічного паспорту №б/н, виданого 12.10.2020 ФОП ОСОБА_2 .
Відповідно до довідки №2310/20, виданої 12.10.2020 ФОП ОСОБА_2 , 12.10.2020 обстежено об`єкт нерухомого майна та проведено комплекс робіт, за результатами чого встановлено таке: нежитлова будівля літ. «АА-1» у АДРЕСА_2 дійсно відповідає наступним характеристикам: загальна площа 24,0 кв.,м, поверховість АА-1, у тому числі побудовано (переплановано/реконструйовано) без дозвільної документації – відсутні (а.с.17). Нежитлова будівля літ. «АА-1» побудована до 05.08.1992 та згідно з Інструкцією «Про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 №127 зі змінами та доповненнями, не підлягає прийняттю в експлуатацію.
12.10.2020 ФОП ОСОБА_2 виготовлено технічний паспорт на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, інвентаризаційна справа №2310/20, за адресою: АДРЕСА_2 , замовник технічної інвентаризації – ОСОБА_1 (а.с.18-19).
Відповідно до витягу з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва №LI01:8235-7805-0717-4304 від 05.06.2025 у системі відсутні дозвільні документи, видані на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (а.с.20).
Згідно зі скріншотом з Єдиного адресного реєстру міста Харкова у реєстрі відсутня адреса м. Харків, пр-т Ювілейний, буд. 67-В (а.с.25).
14.10.2024 Салтівська окружна прокуратура міста Харкова направила на адресу Харківської міської ради лист №53-102-4509ВИХ-24, у якому повідомила про встановлення наявності порушень прав територіальної громади міста Харкова при самовільній забудові земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , та запропонувала вжити заходи на захист порушених інтересів територіальної громади шляхом подання відповідної позовної заяви до суду (а.с.26-28). Крім того, лист містить запит про надання до окружної прокуратури наступної інформації: чи заперечує Харківська міська рада, як власник земельної ділянки, проти збереження на ній самочинно збудованого об`єкту; чи має Харківська міська рада намір визнати за собою право власності на вищевказане самочинно збудоване майно; чи вважає Харківська міська рада за доцільне знести вищевказане самочинно збудоване нерухоме майно; чи зверталась Харківська міська рада або її уповноважені органи до суду з відповідним позовом до власників зазначеного нерухомого майна; чи вживались Харківською міською радою або її уповноваженими органами заходи з метою досудового врегулювання спору; чи має намір Харківська міська рада або її уповноважені органи звернутися до суду з позовом для захисту інтересів територіальної громади.
Листом №8106/0/225-24 від 14.11.2024 Департамент земельних відносин Харківської міської ради у відповідь за запит Салтівської окружної прокуратури міста Харкова повідомив, що заходи цивільно-правового характеру (пред`явлення позову) щодо усунення порушень законодавства під час державної реєстрації права власності на нежитлову будівлю літ. «АА-1», загальною площею 24,0 кв.м по просп. Ювілейному, 67-В у м. Харкові, Департаментом не вживались, з доданої до листа Салтівської окружної прокуратури міста Харкова від 14.10.2024 №53-102-4509ВИХ-24 карто-схеми розташування об`єкту нерухомого майна неможливо встановити місце розташування нежитлової будівлі літ. «АА-1» загальною площею 24,0 кв.м по АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим просив надати інформацію, яка надасть змогу ідентифікувати вищевказаний об`єкт будівництва та його місце розташування (а.с.29).
22.01.2025, 04.04.2025, 08.08.2025 Салтівською окружною прокуратурою міста Харкова направлялися запити до Харківської міської ради №53-103-278ВИХ-25, №53-103-1448ВИХ-25, №53-103-3608ВИХ-25, в яких прокуратура просила вжити заходи на захист порушених інтересів територіальної громади шляхом проведення обстеження земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 на предмет наявності на її території самочинної забудови, зокрема нежитлової будівлі літ. «АА-1» загальною площею 24,0 кв.м (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №2317922963101), та надати інформацію чи передавалась вказана земельна ділянка в оренду/власність ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), чи вживались /будуть вживатися заходи щодо усунення перешкод у здійсненні права Харківської міської ради на користування та розпорядження вказаною земельною ділянкою комунальної власності з одночасним приведенням її у попередній придатній для використання стан, включаючи знесення самочинно збудованого нерухомого майна та одночасно повідомити правову позицію міської ради щодо подання позову прокурором про знесення об`єкту нерухомого майна чи визнання права власності на спірний об`єкт нерухомості за Харківською територіальною громадою в особі Харківської міської ради (а.с.30, 32-33, 35). 
У відповідь на запити окружної прокуратури Департаментом земельних відносин Харківської міської ради були направлені аналогічні за змістом листи №1376/0/225-25 від 21.02.2025, №3732/0/225-25 від 07.05.2025, в яких зазначено, що будь-які проєкти рішень щодо надання у власність або користування земельної ділянки по АДРЕСА_2 , Департаментом не готувалися, на розгляд сесії Харківської міської ради не виносилися, запропоновано для можливості визначення більш ефективного способу захисту порушених прав та інтересів міської ради надати до Департаменту інформацію, яка надасть змогу ідентифікувати вищевказаний об`єкт будівництва та його місце розташування (а.с.31, а.с.34). 
У листі №8428/0/225-25 від 10.09.2025 Департамент земельних відносин Харківської міської ради зазначив, що заходи цивільно-правового характеру (пред`явлення позову) щодо усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно побудованого нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , Харківською міською радою не вживались (а.с.36).
10.10.2025 Салтівська окружна прокуратура міста Харкова направила запит №53-103-4601ВИХ-25 до ГУ ДПС у Харківській області, в якому просила повідомити, чи сплачується ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) орендна плата або земельний податок за користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 , чи зареєстрована ОСОБА_1 платником орендної плати або чи є платником земельного податку за вищевказану земельну ділянку (а.с.37-38).
ГУ ДПС у Харківській області у листі №22151/5/20-40-24-05-07 від 21.10.2025 у відповідь на запит окружної прокуратури повідомило, що ОСОБА_1 не зареєстрована платником земельного податку з фізичних осіб або орендної плати за користування земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , земельний податок з фізичних осіб або орендна плата за користування вищезазначеною земельною ділянкою не нараховувалась та не сплачувалась (а.с.39).
10.10.2025 Салтівська окружна прокуратура міста Харкова направила запит №53-103-4602ВИХ-25 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, в якому просила повідомити, чи наявна в управлінні інформація про порушення вимог земельного законодавства за адресою: АДРЕСА_2 , та щодо наявності правовстановлюючих документів на земельну ділянку за вказаною адресою (а.с.40-41).
Головне управління Держгеокадастру у Харківській області у листі №10-20-5.1-6131/0/19-25 від 23.10.2025 у відповідь на запит окружної прокуратури повідомило, що станом на 29.12.2012 у відділі №9 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління згідно з Книгами записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі не обліковуються правовстановлюючі документи на право власності або користування на земельні ділянки за зазначеною адресою, заходи державного нагляду (контролю) стосовно земельної ділянки за зазначеною адресою не здійснювались (а.с.42).
23.10.2025 Салтівська окружна прокуратура міста Харкова направила до Харківської міської ради повідомлення про подання прокуратурою в інтересах держави в особі Харківської міської ради позовної заяви до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом зобов`язання демонтувати (знести) об`єкт самочинного будівництва – нежитлову будівлю літ. «АА-1» та припинення володіння ОСОБА_1 спірним нерухомим майном – нежитловою будівлею літ. «АА-1», загальною площею 24 кв.м (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №2317922963101) за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.43-44).
Відповідно до ст. 373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об`єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 374 ЦК України суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.
Ст. 80 ЗК України унормовано, що суб`єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.
У ст. 83 ЗК України закріплено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Згідно з пп.1 п. а ч. 1 ст. 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження з управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.
Положеннями ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 375 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.
Нормами ст. 90, 95, 102-1 ЗК України визначено, що право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок, землекористувачі та особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки або з інших передбачених законом підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Таким чином, до початку реалізації права на забудову конкретної земельної ділянки особа зобов`язана у встановленому порядку набути право власності або користування на цю земельну ділянку.
Згідно з пп. 1 пп. 3 п. б ч. 1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать повноваження з надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.
Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції, чинній на момент реєстрації права власності на нерухоме майно) проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 4-1) проведення контрольного геодезичного знімання закінчених будівництвом об`єктів (крім об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)) та здійснення їх технічної інвентаризації (крім об`єктів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування); 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.
За змістом ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» основними складовими вихідних даних є: містобудівні умови та обмеження; технічні умови; завдання на проектування. Фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва. Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника (із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки), до якої додаються: 1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію - у разі, якщо речове право на земельну ділянку не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; 2) копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці - у разі, якщо право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації); 3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.
Відповідно до ч. 5 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката.
Отже, виходячи з вищезазначеного, будівництво об`єкта нерухомого майна мало здійснюватися за наявності відповідних документів, а саме документів, що посвідчують право власності або право користування земельною ділянкою, на якій здійснювалася забудова, повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Однак матеріали справи не містять підтверджень дотримання встановлених законодавством вимог під час будівництва об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ». Крім того, відсутні дані щодо прийняття вказаного об`єкта в експлуатацію.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
У ч. 2 ст. 331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Питання державної реєстрації права власності на нерухоме майно врегульоване Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на момент реєстрації права власності на нерухоме майно) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно та об`єкт незавершеного будівництва.
Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
П. 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок) передбачено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки, за яким державним реєстратором отримуються відомості Державного земельного кадастру з метою встановлення місця розташування земельної ділянки, на якій споруджено відповідний об`єкт, для подальшого відображення таких відомостей як адреси об`єкта нерухомого майна.
Відповідно до ч. 3 ст. 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» адреса присвоюється об`єктам будівництва, будинкам, будівлям, спорудам, квартирам, гаражним боксам, машиномісцям, іншим житловим та нежитловим приміщенням, які є самостійними об`єктами нерухомого майна.
Згідно з ч. 5 ст. 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» адреса присвоюється, змінюється, коригується, анулюється виконавчим органом сільської, селищної, міської ради у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради.
Рішенням Харківської міської ради Харківської області 8 сесії 6 скликання №325/11 від 06.07.2011 затверджено Порядок присвоєння адрес об`єктам нерухомості, розташованим на території міста Харкова.
Відповідно до п. 1.3, п. 1.4 Порядку присвоєння адрес об`єктам нерухомості, розташованим на території міста Харкова, кожному об`єкту нерухомості присвоюється унікальна адреса на території міста Харкова. Адреса об`єкту нерухомості після проведення процедури присвоєння або зміни повинна бути зареєстрована у Єдиному адресному реєстрі міста Харкова.
Згідно з п. 5.1 Порядку присвоєння адрес об`єктам нерухомості, розташованим на території міста Харкова, для присвоєння, внесення зміни або анулювання адреси об`єкту нерухомості (первинному об`єкту адресації) заявник подає на ім`я Харківського міського голови відповідну заяву.
Присвоєння, зміна, анулювання адрес здійснюється на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради, крім адрес земельних ділянок (п. 1.6 Порядку присвоєння адрес об`єктам нерухомості, розташованим на території міста Харкова).
Суд встановив, що право власності на нежитлову будівлю літ. «АА-1 загальною площею 24,0 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 зареєстроване на підставі довідки №2310/20, виданої 12.10.2020 ФОП ОСОБА_2 та технічного паспорту №б/н, виданого 12.10.2020 ФОП ОСОБА_2 . Адреса об`єкту нерухомого майна не присвоювалася. Разом з тим, Порядок не вимагає для державної реєстрації прав на нерухоме майно документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. Нежитлові будівлі у цей перелік не включені. Отже, державна реєстрація права власності на зазначену нежитлову будівлю відбулася з порушенням встановленого законом порядку державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
Відповідно до положень ч. 1-5 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.11.2023 у справі №916/1174/22 (провадження №12-39гс23) суд зробив висновок, що «сама по собі державна реєстрація не є окремою підставою набуття особою права власності, а є офіційним засвідченням державою набуття особою права власності. Державна реєстрація права власності не породжує права власності, в силу державної реєстрації право власності не виникає, вона визначає лише момент, з якого право власності виникає, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності. Факт набуття права власності має передувати державній реєстрації, оскільки юридичний зміст державної реєстрації полягає у визнанні і підтвердженні державою цього факту.
Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво, у силу наведених вище положень законодавства та приписів частини другої статті 376 ЦК України не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного з метою застосування, зокрема, положень частини четвертої цієї статті. Оскільки положення статті 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею, реєстрація права власності на самочинно побудоване нерухоме майно за особою - власником земельної ділянки у будь-який інший спосіб, окрім визначеного цією статтею (тобто на підставі судового рішення про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно за власником земельної ділянки), також не змінює правовий режим самочинного будівництва. За вказаних обставин особа - власник земельної ділянки не набуває право власності на самочинно побудоване нерухоме майно».
Суд доходить до висновку, що оскільки матеріалами справи підтверджено відсутність у ОСОБА_1 будь-яких правовстановлюючих документів на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , з огляду на відсутність відповідних дозвільних документів на будівництво нежитлової будівлі літ. «АА-1» загальною площею 24,0 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , остання є об`єктом самочинного будівництва.
Крім того, нормами ч. 6, ч. 7 ст. 376 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.
Згідно з висновком Верховного Суду, сформованим у постанові від 29.01.2020 у справі №822/2149/18 (провадження №К/9901/5732/19), «за змістом частини 7 статті 376 Цивільного кодексу України зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову можливе лише у разі: (1) істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, (2) істотного порушення будівельних норм і правил. У цих випадках з позовом про зобов`язання особи до проведення перебудови може звернутися відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування. Таке рішення суд може ухвалити і за позовом про знесення самочинного будівництва, якщо за наслідками розгляду справи дійде висновку, що можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва не втрачено і відповідач згоден виконати перебудову. У разі невиконання особою судового рішення про здійснення перебудови, суд може постановити рішення про знесення самочинного будівництва. У випадках, коли до суду з позовом про знесення самочинного будівництва звертається орган державного архітектурно-будівельного контролю, належить керуватися частиною першою статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI, за якою у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням. Можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва перевіряється на стадії виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів. Невиконання припису без поважних причин може свідчити про неможливість перебудови або небажання особи, яка здійснила самочинне будівництво, усувати його наслідки.
В інших випадках самочинного будівництва, зокрема, (1) якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або (2) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи (3) належно затвердженого проекту, стаття 376 Цивільного кодексу України не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови. Натомість правове значення має позиція власника (користувача) земельної ділянки, а також дотримання прав інших осіб. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина 4 статті 376 ЦК України). В цьому випадку знесення самочинного будівництва можливе без попереднього рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Це є логічним та виправданим, оскільки такі види самочинного будівництва, безперечно, не можуть бути приведені до легітимного стану шляхом перебудови».
З огляду на викладене, оскільки зазначена в позові земельна ділянка, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , належить до земель комунальної власності територіальної громади м. Харкова, а нежитлова будівля літ. «АА-1», розташована на ній, є об`єктом самочинного будівництва, то належними вимогами, які може заявити особа – власник земельної ділянки для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою (у даному випадку – Харківська міська рада) є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно.
Салтівською окружною прокуратурою м.Харкова листами №53-102-4509ВИХ-24 від 14.10.2024, №53-103-278ВИХ-25 від 22.01.2025, №53-103-1448ВИХ-25 від 04.04.2025, №53-103-3608ВИХ-25 від 08.08.2025 повідомлено про виявлений факт самовільного будівництва та запитано про визначення способу захисту обраного Харківською міською радою відповідно до ст. 376 ЦК України, вжиті заходи реагування, у тому числі цивільно-правового характеру, на усунення вказаних порушень земельного, містобудівного законодавства.
У листі Департаменту земельних відносин Харківської міської ради №8428/0/225-25 від 10.09.2025 зазначено, що належним способом захисту в даному випадку є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна, відповідні заходи реагування, у тому числі цивільно-правового характеру, міською радою не вживалися.
Таким чином, враховуючи позицію власника земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , яка бажає знесення самочинно побудованого нерухомого майна, то належним способом захисту є усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання особи, що здійснила самочинне будівництво ОСОБА_1 , знести самочинно збудований об`єкт нерухомого майна, відповідно до частини 4 статті 376 ЦК України.
Водночас, позовна заява подана керівником Салтівської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради, заходи реагування щодо об`єкту самочинного будівництва – нежитлової будівлі літ. «АА-1» за адресою: м. Харків, пр-т Ювілейний, буд. 67-В, Харківською міською радою не вживалися, у зв`язку з чим суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб.
Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.
За правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 (провадження №12-194гс19) «відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим».
З огляду на вищезазначене, з боку органу, уповноваженого державою на захист її порушених інтересів, допущено нездійснення відповідного захисту – не пред`явлено до суду позову на захист інтересів держави про знесення об`єкту самочинної забудови, що розташований на земельній ділянці, що належить територіальній громаді м. Харкова на праві комунальної власності.
Вищевказане свідчить про невиконання уповноваженим органом Харківською міською радою своїх повноважень, унаслідок чого інтереси держави залишаються незахищеними, що є підставою для представництва інтересів держави органами прокуратури в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», адже у цьому випадку у прокурора виникло не тільки право, а й обов`язок відреагувати на їх порушення шляхом пред`явлення до суду цього позову.
На виконання вимог, визначених абз. 3 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», окружною прокуратурою попередньо, до звернення з цим позовом до суду, повідомлено Харківську міську раду щодо прийняття рішення про представництво інтересів держави в її особі.
Таким чином, наявність у прокурора підстав для представництва інтересів держави в особі Харківської міської ради шляхом пред`явлення цього позову обґрунтовується: наявним порушенням інтересів держави у сфері забезпечення раціонального використання та охорони земель, створення належних умов для розвитку міста та необхідністю їх комплексного захисту; орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, будучи поінформованими про існування такого порушення, не здійснює захист інтересів держави.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Судовий збір за подання позову та за подання заяви про забезпечення позову в зв`язку із задоволенням позову підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі у сумі 6056,00 грн.
Керуючись ст. 2,5,12,13,76-82,89,141,259,263-265,273,280-284,289,354,355 ЦПК України, -
УХВАЛИВ:
Позов керівника Салтівської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у праві на користування та розпорядження земельною ділянкою задовольнити повністю.
Усунути перешкоди у здійсненні права Харківської міської ради на користування та розпорядження земельною ділянкою комунальної власності та зобов`язати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) звільнити самовільно зайняту земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , з одночасним приведенням її у придатний для подальшого використання стан шляхом демонтажу (знесення) нежитлової будівлі літ. «АА-1», загальною площею 24 кв.м (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №2317922963101).
Припинити володіння ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) нерухомим майном – нежитловою будівлею літ. «АА-1», загальною площею 24,0 кв.м (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №2317922963101) за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківської обласної прокуратури судовий збір у сумі 6056,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач –Харківська міська рада, місцезнаходження: м.Харків, м-н Конституції, 7, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04059243.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1 .

Суддя О. М. Тимош