Справа № 766/84/19
н/п 2/766/3389/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2026 року м.Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Єпішина Ю.М.,
секретар судового засідання Царенко Д.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу у порядку спрощеного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Груп Фактор» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування,-
встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Груп Фактор» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 з позовом про стягнення страхового відшкодування, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача 33798,05 грн., відшкодування в порядку регресу та 1762,00 грн. сплаченого судового збору.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25.11.2016 року, близько 06 год 00 хв., відповідач знаходячись за кермом транспортного засобу «КАМАЗ 5320», державний номерний знак НОМЕР_1 , буксируючи причіп ГКБ, державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався по автодорозі Олександрівка - Кіровоград - Миколаїв. На 101 км обумовленого автошляху, унаслідок неналежного технічного стану транспортного засобу «КАМАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , Відповідач, під час роз`їзду із автомобілем «ДЕУ ЛАНОС», державний номерний знак НОМЕР_3 , допустив зіткнення із зазначеним автомобілем. Через що автомобіль «ДЕУ ЛАНОС», державний номерний знак НОМЕР_4 , отримав механічні пошкодження. 14.12.2016 року постановою Компаніївського районного суду Кіровоградської області, Відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент настання ДТП, керований Відповідачем транспортний засіб «КАМАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , та причіп ГКБ 8350, державний номерний знак НОМЕР_2 , були застраховані в Приватному акціонерному товаристві «Київський страховий дім». 29.11.2016 року до Страховика з повідомленням про подію, що може бути визнана страховою звернувся ОСОБА_2 , особа, що керувала автомобілем «ДЕУ ЛАНОС». 30.11.2016 року до Страховика з повідомленням про подію, що може бути визнана страховою звернувся ОСОБА_3 , особа, що є безпосереднім страхувальником транспортного засобу «КАМАЗ 5320», державний номерний знак НОМЕР_1 , та причепу ГКБ, державний номерний знак НОМЕР_2 .
20.12.2016 року Страховиком, визначено, що розмір нанесеної шкоди автомобілю «ДЕУ ЛАНОС», державний номерний знак НОМЕР_3 , складає 26 908,05 грн. 21.02.2017 року до Страховика із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 33 798,05 грн., звернувся власник транспортного засобу «ДЕУ ЛАНОС», державний номерний знак НОМЕР_5 , ОСОБА_4 . Додавши до суми шкоди визначеної калькуляцією, 6 890,00 грн., витрат пов`язаних із евакуацією транспортного засобу із місця дорожньо - транспортної пригоди.
29.06.2017 року платіжним дорученням № 20159 регламентна виплата у зазначеному розмірі 33798,05 грн., була перерахована на користь власника автомобілю «ДЕУ ЛАНОС», державний номерний знак НОМЕР_3 . Після виконання основного зобов`язання щодо відшкодування майнової шкоди Страховиком, в останнього виникло право на звернення до Відповідача із вимогою щодо стягнення коштів виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу.
09.08.2018 р. між Приватним акціонерним товариством «Київський страховий дім» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Груп Фактор» було укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за яким ПрАТ Київський страховий дім» 09 серпня 2018 року відступив шляхом продажу Позивачу права вимоги, зокрема на отримання відшкодування шкоди, в порядку регресу, по вказаній вище дорожньо-транспортній пригоді.
Таким чином, саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Груп Фактор», з огляду на укладений із Страховиком правочин про відступлення права вимоги, є належним Позивачем по вказаній справі про стягнення страхового відшкодування. На підставі чого позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.01.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання по справі.
20.03.2019 року відповідачем надано відзив на позовну заяву згідно якого просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
09.04.2019 року представником позивача надано відповідь на відзив, згідно якої позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.
Розпорядженням голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ підсудну Херсонському міському суду Херсонської області.
Рішенням Вищої ради правосуддя №566/0/15-23 від 30.05.2023 року «Про відновлення роботи Херсонського міського суду Херсонської області, зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Херсонської області, відтермінування початку відновлення роботи Білозерського районного суду Херсонської області», зокрема вирішено відновити з 1 червня 2023 року роботу Херсонського міського суду Херсонської області, територіальну підсудність судових справ якого змінено розпорядженнями Голови Верховного Суду від 6 березня 2022 року № 1/0/9-22 (зі змінами, внесеними розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52), від 10 січня 2023 року № 2. Датою початку процесуальної діяльності, зокрема, Херсонського міського суду Херсонської області визначено 12 червня 2023 року.
Після відновлення роботи суду та проведення інвентаризації, розгляд справи продовжено.
Представник позивача в судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити.
У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідач та його представник повторно не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з приписами ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.
Відповідно до норми ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
За вимогами ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.
Судом встановлено, 25.11.2016 року, близько 06 год 00 хв., відповідач ОСОБА_1 знаходячись за кермом транспортного засобу «КАМАЗ 5320», державний номерний знак НОМЕР_1 , буксируючи причіп ГКБ, державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався по автодорозі Олександрівка - Кіровоград - Миколаїв. На 101 км обумовленого автошляху, унаслідок неналежного технічного стану транспортного засобу «КАМАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , Відповідач, під час роз`їзду із автомобілем «ДЕУ ЛАНОС», державний номерний знак НОМЕР_3 , допустив зіткнення із зазначеним автомобілем. Через що автомобіль «ДЕУ ЛАНОС», державний номерний знак НОМЕР_4 , отримав механічні пошкодження.
14.12.2016 року постановою Компаніївського районного суду Кіровоградської області, у справі № 391/878/16 Відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
На момент настання вищезгаданої дорожньо - транспортної пригоди керований Відповідачем транспортний засіб «КАМАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , та причіп ГКБ 8350, державний номерний знак НОМЕР_2 , були застраховані в Приватному акціонерному товаристві «Київський страховий дім» (Страховик) згідно Полісів обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
29.11.2016 року до Страховика з повідомленням про подію, що може бути визнана страховою звернувся ОСОБА_2 , особа, що керувала автомобілем «ДЕУ ЛАНОС».
30.11.2016 року до Страховика з повідомленням про подію, що може бути визнана страховою звернувся ОСОБА_3 , особа, що є безпосереднім страхувальником транспортного засобу «КАМАЗ 5320», державний номерний знак НОМЕР_1 , та причепу ГКБ, державний номерний знак НОМЕР_2 .
20.12.2016 року Страховиком, відповідно до ремонтної калькуляції № 3846_М, визначено, що розмір нанесеної шкоди автомобілю «ДЕУ ЛАНОС», державний номерний знак НОМЕР_3 , складає 26 908,05 грн. 21.02.2017 року до Страховика із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 33 798,05 грн., звернувся власник транспортного засобу «ДЕУ ЛАНОС», державний номерний знак НОМЕР_5 , ОСОБА_4 . Додавши до суми шкоди визначеної калькуляцією, 6 890,00 грн., витрат пов`язаних із евакуацією транспортного засобу із місця дорожньо - транспортної пригоди.
16.06.2017 року Страховиком видано наказ № 712 - 8482/1/1 про виплату страхового відшкодування у розмірі 33 798,05 грн., на рахунок ОСОБА_4 .
29.06.2017 року платіжним дорученням № 20159 регламентна виплата у зазначеному розмірі (33798,05 грн.) була перерахована на користь власника автомобіля «ДЕУ ЛАНОС», державний номерний знак НОМЕР_3 .
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Як роз`яснив судам пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4 постанови від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст.1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. 
У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст.ст.81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Постановою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 14.12.2016 року, справа № 391/878/16-п, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Даною постановою також встановлено, що 25.11.2016 року о 06:00 год., ОСОБА_1 , керував автомобілем Касаз № ВТ80-34 АН буксируючи причіп ГКБ № НОМЕР_2 по автодорозі Олександрівка-Кіровоград-Миколаїв на 101 км, не забезпечив технічний стан транспортного засобу, що призвело до ДТП під час зустрічного роз`їзду з транспортним засобом Део Ланос № НОМЕР_6 , який зазнав механічних пошкоджень, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
20.12.2016 року Страховиком, відповідно до ремонтної калькуляції № 3846_М, визначено, що розмір нанесеної шкоди автомобілю «ДЕУ ЛАНОС», державний номерний знак НОМЕР_3 , складає 26 908,05 грн. 21.02.2017 року до Страховика із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 33 798,05 грн., звернувся власник транспортного засобу «ДЕУ ЛАНОС», державний номерний знак НОМЕР_5 , ОСОБА_4 . Додавши до суми шкоди визначеної калькуляцією, 6 890,00 грн., витрат пов`язаних із евакуацією транспортного засобу із місця дорожньо - транспортної пригоди.
16.06.2017 року Страховиком видано наказ № 712 - 8482/1/1 про виплату страхового відшкодування у розмірі 33 798,05 грн., на рахунок ОСОБА_4 .
29.06.2017 року платіжним дорученням № 20159 регламентна виплата у зазначеному розмірі (33798,05 грн.) була перерахована на користь власника автомобіля «ДЕУ ЛАНОС», державний номерний знак НОМЕР_3 .
Вищезазначена калькуляція як зазначає відповідач у своєму відзиві не відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та згідно відзиву відповідачем не визнається.
Суд не приймає до уваги аргументи Відповідача щодо невідповідності наданої позивачем калькуляції вимогам ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оскільки вони ґрунтуються виключно на запереченнях без належного обґрунтування. Відповідачем, у порушення принципів змагальності, не надано власного контррозрахунку, не спростовано методологію нарахувань позивача та не вказано, які саме показники калькуляції є помилковими, що не є достатньою підставою для визнання такого доказу неприпустимим.
Разом з тим, відповідач у своєму відзиві зазначає, що послуги з евакуації автомобіля потерпілого він оплачував особисто за свій рахунок, а тому помилково включено до страхової виплати потерпілому суму 6890,00 грн.
Суд не приймає до уваги твердження відповідача, що послуги з евакуації автомобіля потерпілого він оплачував особисто за свій рахунок, оскільки відповідачем не доведено, що розмір цих витрат є фактично понесеним та обґрунтованим. Відповідачем не надано належних доказів (рахунків-фактур, актів виконаних робіт, касових ордерів), які б підтверджували оплату відповідачем послуг з евакуації автомобіля потерпілого.
Заперечення Відповідача мають характер загальних міркувань і не підкріплені належними та допустимими доказами.
09.08.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Київський страховий дім» та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Груп Фактор» було укладено договір про відступлення прав вимог, за яким ПрАТ Київський страховий дім» 09 серпня 2018 року відступив шляхом продажу Позивачу права вимоги, зокрема на отримання відшкодування шкоди, в порядку регресу, по вказаній вище дорожньо-транспортній пригоді.
Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» - договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Як вбачається з положень ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до п.п. «г» 38.1.1., ч. 38,1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.
Статтею 512 ЦК України, передбачено, що підставою для зміни кредитора є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення прав вимоги).
Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, враховуючи те, що судом при розгляді адміністративної справи достовірно встановлено, що причиною настання ДТП стало саме незадовільний технічний стан транспортного засобу і Відповідач цю обставину визнав повністю і не спростував, вимоги про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу із Відповідача є законними та обґрунтованими.
Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися.
На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1762,00 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Повний текст рішення складено – 16.02.2026 року.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 141, 263-267, 280 ЦПК України, ст.ст. 23, 1167, 1187 ЦК України, суд,-

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Груп Фактор» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Груп Фактор» 33798 (тридцять три тисячі сімсот дев`яносто вісім) гривень 05 (п`ять) копійок страхового відшкодування в порядку регресу.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Груп Фактор» за судовий збір 1762 (одну тисячі сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Груп Фактор», код ЄДРПОУ 39866943, адреса: м.Київ, вул. Січових Стрільців, 1-5, офіс 505.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя:          Ю.М.Єпішин