ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 березня 2026 року	справа № 380/24638/25	
м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язання вчинити дії,
Обставини справи
До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо нерозгляду заяви позивача від 08.10.2025 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути вказану заяву від 08.10.2025 та прийняти обґрунтоване рішення за результатами її розгляду у порядку, встановленому чинним законодавством.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що він є військовозобов`язаним та має законні підстави для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту 3 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки на його утриманні перебувають троє і більше дітей віком до 18 років. З метою реалізації свого права на відстрочку, 08.10.2025 позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою, до якої долучив належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують факт багатодітності та перебування дітей на його утриманні, зокрема свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Вказана заява направлена на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» рекомендованим листом з описом вкладення (штриховий кодовий ідентифікатор № 7900800488695). 
Згідно з офіційними даними системи відстеження поштових відправлень (трекінгу) АТ «Укрпошта», вказане поштове відправлення вручене уповноваженому представнику відповідача за довіреністю 13 жовтня 2025 року.
Позивач наголошує на тому, що відповідно до приписів Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, строк розгляду заяви комісією територіального центру комплектування не повинен перевищувати семи днів, а у разі потреби надсилання додаткових запитів — п`ятнадцяти днів. Однак, незважаючи на отримання заяви ще у жовтні 2025 року, відповідач станом на дату звернення позивача до суду жодного рішення за наслідками розгляду вказаної заяви не прийняв, довідку про надання відстрочки або повідомлення про відмову у її наданні позивачу не надіслав. Така тривала та безпідставна пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, на переконання позивача, свідчить про наявність протиправної бездіяльності, що призводить до порушення його прав та законних інтересів, а також створює стан правової невизначеності щодо його статусу як військовозобов`язаного.
Ухвалою від 18 грудня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. 
Судом визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. 
Відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з дотриманням вимог ст. 162 КАС України.
Судом встановлено, що ухвала про відкриття провадження у справі доставлена до електронного кабінету відповідача в підсистемі «Електронний суд» 22.12.2025 о 16:45, що підтверджується відповідною квитанцією про доставку документів в Електронний кабінет, яка міститься в матеріалах справи. 
Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про початок розгляду справи та мав об`єктивну можливість надати свої заперечення або докази розгляду заяви позивача.
Проте, ІНФОРМАЦІЯ_5 своїм процесуальним правом на надання відзиву не скористався. Будь-яких заяв чи клопотань щодо причин неподання відзиву або прохань про продовження процесуального строку на адресу суду не надходило.
Відповідно до частини 4 статті 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. 
Крім того, згідно з приписами частини 6 статті 162 КАС України, у разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та оцінивши їх у сукупності, суд
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 (далі – позивач) перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 (далі – відповідач).
08 жовтня 2025 року позивач, реалізуючи своє право на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, звернувся до відповідача із відповідною письмовою заявою. 
В обґрунтування права на відстрочку позивач посилався на приписи пункту 3 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зазначаючи, що на його утриманні перебувають троє і більше дітей віком до 18 років.
На підтвердження вказаних обставин до заяви позивачем долучено належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують факт багатодітності та перебування дітей на його утриманні, а саме: свідоцтво про народження ОСОБА_5 , свідоцтво про народження ОСОБА_3 та свідоцтво про народження ОСОБА_4 .
Вказана заява з додатками направлена на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 ) засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» рекомендованим листом з описом вкладення (штриховий кодовий ідентифікатор відправлення № 7900800488695).
Згідно з офіційними даними системи відстеження поштових відправлень на вебсайті АТ «Укрпошта», копія витягу з якої наявна в матеріалах справи, зазначене поштове відправлення було вручене уповноваженому представнику відповідача за довіреністю 13 жовтня 2025 року.
Таким чином, суд констатує, що з 13.10.2025 у відповідача виник обов`язок розглянути заяву позивача у спосіб та в строки, визначені Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560.
Проте, як встановлено з матеріалів справи та доводів позивача, станом на дату звернення до суду ІНФОРМАЦІЯ_5 жодних дій щодо розгляду звернення не вчинив. 
Комісією при територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки не прийнято рішення про надання відстрочки або про відмову у її наданні, яке мало бути оформлене відповідним протоколом. 
Також позивачу не направлено жодного письмового повідомлення про результати розгляду його заяви або про необхідність надання додаткових відомостей.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про відкриття провадження у справі через систему «Електронний суд» (доставка ухвали відбулася 22.12.2025), своїм правом на надання відзиву не скористався. 
Будь-яких доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних перешкод для розгляду заяви позивача або підтверджували факт її розгляду після спливу встановлених законом строків, суду надано не було.
Така тривала та безпідставна відсутність реакції суб`єкта владних повноважень на звернення громадянина з питання, що стосується його конституційних прав та обов`язків у період дії правового режиму воєнного стану, розцінюється позивачем як протиправна бездіяльність, що і стало підставою для ініціювання даного судового спору.
З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що факт отримання відповідачем заяви позивача та факт її подальшого ігнорування є доведеними та документально підтвердженими.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, перевіряючи правомірність дій та бездіяльності відповідача як суб`єкта владних повноважень, суд виходить із наступного.
Згідно з положеннями статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ця норма встановлює імперативний обов`язок відповідача суворо дотримуватися адміністративних процедур, особливо в частині розгляду звернень громадян щодо їхнього правового статусу в умовах дії правового режиму воєнного стану.
Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист. Реалізація цього права в умовах особливого періоду тісно пов`язана із законодавчо встановленими гарантіями для військовозобов`язаних осіб, зокрема — правом на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні визначені Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII (далі — Закон № 3543-XII). Статтею 23 вказаного Закону встановлено перелік категорій військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.
Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 23 Закону № 3543-XII, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Ця норма носить імперативний (прямий) характер. 
За наявності відповідного фактичного складу (багатодітність та утримання дітей) особа набуває право на відстрочку, а на державу в особі територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки покладається обов`язок щодо формалізації цього права шляхом прийняття відповідного рішення.
Механізм реалізації вказаного права деталізовано у Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (далі – Порядок № 560).
Відповідно до пунктів 58– 60 Порядку № 560, за наявності підстав для одержання відстрочки військовозобов`язані особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи (або їх копії), що підтверджують право на відстрочку.
Згідно з частиною дев`ятою статті 60 Порядку № 560, комісія зобов`язана розглянути отриману на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати її надходження. У разі потреби здійснення запитів до органів державної влади строк розгляду може бути продовжений, проте він не повинен перевищувати п`ятнадцяти днів. Про прийняте комісією рішення військовозобов`язаному повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою не пізніше наступного дня після ухвалення такого рішення.
Судом встановлено, що позивач, діючи добросовісно та у повній відповідності до вимог закону, 08.10.2025 направив на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 належним чином оформлену заяву з доданням підтверджуючих документів (копій свідоцтв про народження трьох дітей: ОСОБА_6 , Соломії та ОСОБА_7 ). Факт вручення вказаного поштового відправлення відповідачу 13.10.2025 підтверджується витягом з трекінгу АТ «Укрпошта» (№ 7900800488695).
Незважаючи на отримання повного пакету документів, відповідач у порушення імперативних вимог Порядку № 560 протягом встановленого законом строку не вчинив жодної юридично значимої дії: не прийняв рішення, не оформив протокол засідання комісії та не надіслав позивачу довідку або вмотивовану відмову.
Суд наголошує на принципі «належного врядування» (good governance), який неодноразово застосовувався Європейським судом з прав людини (справи «Рисовський проти України», «Менестрел проти України»). Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема соціальних прав громадян, державні органи повинні діяти вчасно, належним чином і якомога послідовніше. Пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень щодо ігнорування заяви особи протягом понад двох місяців є грубим порушенням цього принципу.
Протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень — це пасивна форма поведінки, яка полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків та вимог закону. Обов`язок ІНФОРМАЦІЯ_4 розглянути заяву позивача є прямим юридичним обов`язком, виконання якого не залежить від бажання чи суб`єктивного розсуду посадових осіб.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд наголошує, що вказана процесуальна норма встановлює презумпцію винуватості суб`єкта владних повноважень, зміст якої полягає в тому, що саме державний орган має переконати суд у законності своєї поведінки. Проте відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_5 , не надав суду жодних доказів чи пояснень, які б спростовували твердження позивача про ігнорування його заяви.
Відповідно до частини 4 статті 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. Оскільки відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження через систему «Електронний суд» ще 22.12.2025, що підтверджується квитанцією про доставку документів, і протягом встановленого судом строку жодним чином не спростував доводи позивача, суд розглядає таку пасивну процесуальну поведінку як фактичну згоду з обставинами, викладеними в позовній заяві.
Статтею 9 КАС України закріплено принцип змістовності розгляду справи, згідно з яким розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.
Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, як того вимагає стаття 90 КАС України, суд приходить до висновку про документальне підтвердження факту подання позивачем заяви про відстрочку та її отримання відповідачем. Жодні об`єктивні дані, які б свідчили про розгляд цієї заяви або наявність законних перешкод для такого розгляду, в матеріалах справи відсутні.
Таким чином, судом встановлено факт порушення прав позивача внаслідок нерозгляду його заяви у встановлений законом спосіб та строк. Така бездіяльність призводить до стану правової невизначеності для громадянина у питаннях його військового обов`язку, штучно створює загрозу його неправомірного призову під час мобілізації та нівелює законні сподівання особи на отримання гарантованих державою соціальних пільг.
З огляду на викладене, позовні вимоги в частині визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов`язання розглянути заяву по суті є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач не виконав покладений на нього тягар доказування правомірності своєї поведінки.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. 
Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 2B60-4HEE-BT2T-T146 від 16.12.2025. 
Вказана сума підлягає стягненню на користь позивача.
Керуючись статтями 2, 6, 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, су
у х в а л и в :
1. Позов задовольнити повністю.
2. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 08.10.2025 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) від 08.10.2025 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та прийняти за результатами її розгляду рішення у відповідності до вимог Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560.
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у вигляді судового збору в сумі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складений 11 березня 2026 року.
Суддя Коморний О.І.