Справа № 570/1134/26
номер провадження 1-кп/570/221/2026

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2026 року         м. Рівне 

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді   ОСОБА_1  
з участю:
секретаря судового засідання  ОСОБА_2  
прокурора ОСОБА_3 
потерпілого ОСОБА_4 
обвинуваченого ОСОБА_5 
захисника - адвоката ОСОБА_6 

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №12025181180000769 за обвинуваченням  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, громадянина України, з вищою освітою, працюючого слюсарем в ТОВ «Інноваційна компанія «Техенерго-СВ», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в :

04.12.2025 приблизно о 16:30 год. на 153 км + 029 м автодороги Н-25 «Городище - Рівне - Старокостянтинів» поблизу с. Кругле Рівненського району Рівненської області, ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем АЗЛК 21412, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом ПГ B/BRD/20AASNN реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись зі сторони автодороги М-06 «Київ-Чоп» в напрямку міста Сарни, в порушення вимог підпункту б) пункту 2.3, пункту 12.1 та пункту 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі по тексту – Правила дорожнього руху), проявив неуважність до дорожньої обстановки, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, застосував гальмування з метою надання переваги у русі пішоходу, в ході чого втратив керування над транспортним засобом та допустив виїзд на смугу зустрічного руху і подальший наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який знаходився на пішохідному переході та переходив проїзну частину з ліва на право по ходу руху автомобіля.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради. Між отриманими потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесними ушкодженнями і настанням його смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.
Порушення ОСОБА_5 вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним – перебувають у безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди i суспільно небезпечними наслідками, що настали.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 вину у порушенні Правил дорожнього руху ним, як особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, визнав повністю і надав показання, що 04.12.2025 приблизно о 16:30 год. поблизу с. Кругле Рівненського району Рівненської області, він, керуючи технічно справним автомобілем АЗЛК 21412, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись зі сторони автодороги М-06 «Київ-Чоп» в напрямку міста Сарни, проявив неуважність до дорожньої обстановки, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, застосував гальмування з метою надання переваги у русі пішоходу, в ході чого втратив керування над транспортним засобом та допустив виїзд на смугу зустрічного руху і подальший наїзд на пішохода, який знаходився на пішохідному переході. Визнав, що саме порушення Правил дорожнього руху спричинило смерть потерпілого. Погодився із результатами експертних висновків у справі. 
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що є сином ОСОБА_7 . Вказав, що обвинувачений повністю відшкодував йому завдану кримінальним правопорушенням шкоду, тому претензій до обвинуваченого він не має. Щодо призначення покарання просить суд не застосовувати реальне позбавлення волі. Погодився з пропозицією прокурора про можливість звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням. 
Суд погоджується з кваліфікацією прокурором дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого. 
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор та потерпілий також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений та потерпілий, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. 
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують позитивно особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України доведена повністю. 
При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений сприяв судовому розгляду справи. 
Як пом`якшуючі покарання обставини суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, надання медичної допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення та інші обставини (примирення з потерпілими, позитивна характеристика за місцем проживання та роботи, здійснення постійного догляду за матір`ю). 
Обтяжуючі покарання обставини прокурором не заявлено, а судом не встановлено. 
Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності- призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування того чи іншого покарання.
У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження. Проте у будь-якому разі встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим (див., наприклад, постанову Верховного Суду від 27 квітня 2021 року, справа № 712/4384/20, провадження № 51-548км21).
За положеннями ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. 
Виходячи з наведених характеристик обвинуваченого, який характеризується виключно позитивно за місцем проживання та за місцем роботи, повністю відшкодував потерпілому завдану кримінальним правопорушенням шкоду, здійснює постійний догляд за матір`ю, суд погоджується з думкою прокурора та приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільненням його від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень статті 75 КК України. 
Суд також вважає за можливе не застосовувати щодо ОСОБА_8 позбавлення права керування транспортними засобами.
Суд вважає, що таке покарання відповідатиме тяжкості правопорушення, та не буде становити особистий надмірний тягар для обвинуваченого та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства вимогам захисту основоположних прав особи. Крім того, призначене покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, і воно випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.
Питання про судові витрати, що підтверджені документально, слід вирішити відповідно до ст. 124 КПК України, питання щодо речових доказів - на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_5  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без позбавлення права керування транспортними засобами. 

На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_5  від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого  ОСОБА_5  обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити попереднім у виді особистого зобов`язання.

Стягнути із  ОСОБА_5  на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у сумі 13371 (тринадцять тисяч триста сімдесят одна) гривня, а саме:
-на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи (висновок експерта №СЕ-19/118-26/380-ІТ), становить 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок;
-на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи (висновок експерта №СЕ-19/118-26/381-ІТ), становить 6239 (шість тисяч двісті тридцять дев`ять) гривень 80 (вісімдесят) копійок;
-на проведення судової інженерно-транспортної експертизи (висновок експерта №СЕ-19/118-26/548-ІТ), становить 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області від 09 грудня 2025 року.

Речові докази у справі: 
-велосипед «COMANCHE» - знаходиться на стоянці за адресою: АДРЕСА_3 – повернути законному власнику;
-автомобіль АЗЛК 21412 реєстарційний номер НОМЕР_3 , сірого кольору, 1991 року випуску, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_4 , який зареєстрований на ОСОБА_9 , з причіпом ПГ B/BRD/20AASNN реєстраційний номер НОМЕР_2 сірого кольору, 2022 року випуску, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_5 , який зареєстрований на ОСОБА_10 , які знаходяться на стоянці за адресою: АДРЕСА_3 – повернути ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних чи юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. 

Суддя          ОСОБА_1