Справа № 127/31350/25
Провадження № 2-о/127/563/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2026   м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Дернової В.В., за участю секретаря Бабкіної К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту, що має юридичне значення (факту перебування на утриманні),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення (факту перебування на утриманні) та просила встановити факт її перебування на утриманні брата ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання обов`язків військової служби у с. Гончарівка Суджанського району Курської області РФ, мотивуючи свої вимоги тим, що у інший спосіб вона невзмозі скористатися гарантіями, передбаченими Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (зокрема, правом на одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті) військовослужбовця).
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.10.2025 року було прийнято заяву до розгляду та відкрите окреме провадження у справі. 
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.12.2025 року було витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області: відомості про осіб, яким після смерті ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , дата смерті – ІНФОРМАЦІЯ_2 ) було призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника, із зазначенням: – повного імені (ПІБ) отримувачів; – підстав призначення пенсії; відомості про те, чи зверталася ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника – ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , дата смерті – ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2026 року провадження у цивільній справі № 127/31350/25 за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту, що має юридичне значення (факту перебування на утриманні) було зупинено до перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду у цивільній справі № 308/17634/23 про встановлення факту перебування особи на утриманні.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.03.2026 року провадження у цивільній справі № 127/31350/25 було поновлено.
Заявник ОСОБА_1 та її представник – адвокат Кислов Ю.А. у судовому засіданні вимоги заяви підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. 
Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви.
Заінтересована особа ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви.
Представник заінтересованої особи – ІНФОРМАЦІЯ_1 - у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про його дату, час та місце. 
Представник заінтересованої особи – Міністерства оборони України - у судове засідання не з`явився, однак до суду було подано заяву, у якій представник зазначив, що заява не підлягає задоволенню. 
Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, показання допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно зі ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Судом установлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Заявниця ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_4 , їх батьками є ОСОБА_10 та ОСОБА_11 що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 21.09.1982 року та Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 06.04.1987 року.
Заінтересована особа ОСОБА_3 є рідним братом ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .
Заінтересована особа ОСОБА_12 є рідною сестрою ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .
ОСОБА_10 (батько) помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 01.06.2011 року.
ОСОБА_11 (мати) померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 від 15.11.2024 року.
ОСОБА_4 помер (загинув) ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Гончарів Суджанського району Курської області РФ, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 від 01.03.2025 року.
Смерть ОСОБА_4 є такою, що сталася внаслідок поранень, отриманих під час бойових дій, пов`язаних із захистом Батьківщини, участю у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ, що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_8 (з основної діяльності) від 18.03.2025 року № 1435 «Про результати службового розслідування за фактом загибелі під час виконання бойового завдання солдата ОСОБА_13 . 
Ч. 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Ст. 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Положеннями ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Ч. 1 ст. 161 вказаного Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.
У ч. 4 ст. 161 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, на момент смерті брата заявниці) зазначено, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
При цьому, згідно вказаної норми утриманцями загиблої (померлої) особи є саме особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (у редакції, чинній на час смерті брата заявниці) особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень.
Абзацом 1 ч. 2 ст. 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (ч. 4 ст. 3 СК України).
Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що «згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки».
Відповідно до ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час смерті брата заявниці), члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування; члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.
Згідно зі ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час смерті брата заявниці) непрацездатними членами сім`ї вважаються: Непрацездатними членами сім`ї вважаються:
а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років; при цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків;
б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю;
в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю.
г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати;
д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює.
Ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38); при цьому дітям пенсії призначаються незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника; батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, також мають право на пенсію, якщо згодом втратили джерело засобів до існування.
Непрацездатними членами сім`ї вважаються:
а) діти, брати, сестри й онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років, при цьому брати, сестри й онуки - за умови, якщо вони не мають працездатних батьків;
б) батько, мати, дружина, чоловік, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
в) один з батьків, або чоловік (дружина), або дід, бабуся, брат чи сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) зайнятий доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8 років, і не працює;
г) дід і бабуся - в разі відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати.
Вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23-річного віку.
Згідно зі ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування; члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.
Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого також має значення для отримання пенсії в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.
Таким чином, системне тлумачення положень ст. 161 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та положень статей 30, 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» дає підстави для висновку, що право на виплату одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого); при цьому, утриманцями можуть бути непрацездатні члени сім`ї, зокрема, діти, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.
Однак, як вбачається з повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 15.12.2025 року № 0200-0902-7/142179, відомості про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника після смерті ОСОБА_4 відсутні. 
Та обставина, що пенсія у зв`язку із втратою годувальника їй не призначалася, не заперечувалася у судовому засіданні і заявницею ОСОБА_1 , тому в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України ця обставина не підлягає доказуванню.
Окрім того, як вбачається з Актового запису про шлюб № 136 від 03 червня 2024 року заявницею ОСОБА_1 03.06.2024 року було укладено шлюб з ОСОБА_14 (шлюб було розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.03.2025 року у справі № 127/42348/24, яке набрало законної сили 11.04.2025 року). 
Отже, з 03.06.2024 року до 11.04.2025 року заявниця ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі (згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу).
Що стосується стану здоров`я заявниці ОСОБА_1 , то вона не є особою з інвалідністю; як вбачається з наданих медичних документів, їй встановлено діагноз Н66.2 – хронічний епітимпано-антральний гнійний середній отит (середня ступінь тяжкості), що також не свідчить про непрацездатність заявниці. 
Перебування на утриманні ОСОБА_4 (брата заявниці ОСОБА_1 ) їх хворої матері – ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 та якою за її життя опікувалася ОСОБА_1 , є окремою обставиною та юридичним фактом, який не свідчить про непрацездатність та статус утриманця саме заявниці ОСОБА_1 .
Для визначення можливості встановлення факту, про який просить заявниця ОСОБА_1 (факту перебування на утриманні брата) необхідно встановити, чи породить встановлення такого факту юридичні наслідки для заявниці у виді набуття права на отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Однак, заявницею ОСОБА_1 не надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б підтверджували її належність до категорії непрацездатних осіб, які б у разі встановлення судом факту перебування на утриманні загиблого військовослужбовця, надавали їй право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Відтак, встановлення юридичного факту, про який просить заявниця, не породить для неї юридичних наслідків, тобто не призведе до набуття права на отримання одноразової грошової допомоги.
Таким чином, заява ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту, що має юридичне значення (факту перебування на утриманні) не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 13, 81, 82, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст. 3, 114 СК України, Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», суд 

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту, що має юридичне значення (факту перебування на утриманні) залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 20.04.2026 року.

Суддя