ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року 
м. Київ

справа № 320/36568/25
адміністративне провадження № К/990/44231/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Рибачука А.І., 
суддів: Бучик А.Ю., Коваленко Н.В., 
розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу № 320/36568/25
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - ГУ ПФУ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 30.07.2025, постановлену суддею Сас Є.В.
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2025, ухвалену в складі колегії суддів: головуючого судді Оксененка О.М., суддів: Кобаля М.І., Штульман І.В.,
ВСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ 
1. У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив: 
визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ щодо відмови у виплаті заборгованості по пенсії в сумі 560 319,45 грн.;
стягнути з ГУ ПФУ на його користь заборгованість по пенсії за період з 03.10.2018 по 28.02.2025 включно, в сумі 560 319,45 грн.
2. Суддя Київського окружного адміністративного суду ухвалою від 30.07.2025, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2025, відмовив у відкритті провадження у справі з підстави визначеної пунктом 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
3. Не погодившись із цими судовими рішеннями ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу судді Київського окружного адміністративного суду від 30.07.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2025, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
4. Верховний Суд ухвалою від 01.12.2025 відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
5. Судами попередніх інстанцій встановлено, що з жовтня 2018 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ та отримує пенсію відповідно до Закону України від 01.01.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII).
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 02.08.2024 у справі №320/40254/23 позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ задоволено частково, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.03.2023 без обмеження її максимального розміру та з урахуванням раніше виплачених сум та рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.06.2020 у справі №640/20013/19.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11.09.2024 у справі №320/18039/24 позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ задоволено частково, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ провести з 01.08.2021 ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії без обмежень максимального розміру пенсії, з урахуванням виплачених сум. 
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18.11.2024 у справі №320/37834/24 позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ задоволено частково, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ здійснити з 01.03.2022 перерахунок та виплату позивачу пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) у розмірі (2022 рік) - 1,14, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», без обмеження пенсії максимальним розміром. 
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05.02.2025 по справі №320/52185/24 позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ задоволено частково, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати частини пенсії у період з 03.10.2018 по 03.11.2024 відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», з нарахуванням 3% річних від простроченої суми, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України у зв`язку із невчасним виконанням відповідачем рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.06.2020 у справі №640/20013/19.
В результаті здійсненого на виконання зазначених рішень суду перерахунку пенсії в ГУ ПФУ перед позивачем виникла заборгованість на суму 560 319, 45 грн.
Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у виплаті йому заборгованості по пенсії в сумі 560 319, 45 грн., яка виникла в результаті перерахунків здійснених на виконання судових рішень у справах № 320/40254/23, № 320/18039/24, №320/37834/24 та № 320/52185/24, ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду. 
III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
6. Суддя суду першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, виходив з того, що спір у цій справі пов`язаний з неналежним виконанням ГУ ПФУ судових рішень у справах № 320/40254/23, № 320/18039/24, №320/37834/24 та №320/52185/24, що за наявності відповідних норм в КАС України, якими врегульовано питання належного виконання судового рішення, виключає можливість подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення в іншій справі (інших справах) та, відповідно, свідчить про відсутність підстав для розгляду справи за таким позовом.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
7. Касаційна скарга позивача мотивована, зокрема тим, що спірні правовідносини в цій справі виникли за інших обставин аніж у справах № 320/40254/23, №320/18039/24, №320/37834/24 та № 320/52185/24, оскільки, як стверджує позивач, спірні правовідносини в зазначених справах стосувались протиправних дій та бездіяльності ГУ ПФУ щодо здійснення перерахунку його пенсії, натомість в цій справі спір стосується стягнення з пенсійного органу нарахованих, але не виплачених йому сум пенсії, а тому суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку щодо наявності підстав для закриття провадження у цій справі.
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
8. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
9. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
10. Згідно з частиною першою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
11. Частинами другою та четвертою статті 372 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом.
12. Відповідно до статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
13. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).
14. Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
15. Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
16. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі №686/23317/13-а на підставі аналізу положень Закону № 1404-VIII дійшла висновку, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом №1404-VIII.
17. Згідно з положеннями частини першої статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
18. Відповідно до частин другої та третьої статті 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. 
У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
19. Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
20. Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду. Ці норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в справі.
21. Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів позивача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
22. Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
23. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження та/або КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
24. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 820/4261/18, від 09.07.2019 у справі № 826/17587/18, від 28.03.2023 у справі № 420/7631/22, від 05.08.2025 у справі № 620/15158/24.
25. Колегія суддів зазначає, що питання як нарахування, так і виплати пенсії, які здійснювались/не здійснювались у зв`язку з перерахунками пенсії ОСОБА_1 на виконання рішень судів у справах № 320/40254/23, № 320/18039/24, №320/37834/24 та № 320/52185/24 перебуває в нерозривному зв`язку з предметами спорів в зазначених справах (дії та бездіяльність пенсійного органу щодо перерахунку пенсії позивача) і таке питання беззаперечно стосується порядку виконання судових рішень у вказаних справах.
26. За таких обставин, колегія суддів констатує що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судових рішень в інших справах, а тому позивач має встановлене процесуальним законом право в порядку статей 382, 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та/або заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду, у зв`язку з чим суддя суду першої інстанції, позицію якого підтримав апеляційний суд, дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в цій справі на підставі пункту 1 частини першої статті 170 КАС України.
28. Таким чином, Верховний Суд не встановив неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень і погоджується з їх висновками.
29. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
30. Враховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 30.07.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2025 у справі №320/36568/25 - без змін.
Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 КАС України, Верховний Суд,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 30.07.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2025 у справі №320/36568/25 - без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач  А.І. Рибачук

судді: А.Ю. Бучик

Н.В. Коваленко