Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.03.2026  	Справа №607/3910/26 Провадження №2-а/607/179/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді  Дуди О.О. 
за участю секретаря  Малицької І. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник – адвокат Нюня Наталія Андріївна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про притягнення до адміністративної відповідальності, - 
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник адвокат Нюня Н. А., звернувся в суд із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення №R156893 від 01.11.2025, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що в грудні 2025 року Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) дізнався, що карткові рахунки в банку заблоковані по причині відкриття виконавчого провадження №79858083 від 23 грудня 2025 року головним державним виконавцем І. Стадник Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Як зазначається в оскаржуваній постанові №R156893 від 01 листопада 2025 року, за результатами вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що Позивач не пройшов (відмовився від проходження) ВЛК (п.2 розділу ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав в/сл та поліцейських на соціальний захист», чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Враховуючи, громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3ст.210-1 КУПАП.01 листопада 2025 року після розгляду начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно Позивача винесена постанова №R156893, згідно з якою Позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено штраф у сумі 17000 грн. Відповідач звинувачує Позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, однак жодних належних доказів такого правопорушення Позивачу фактично не надав. Вважаємо такі дії Відповідача необґрунтованими та протиправними, а тому Позивач змушений звернутися до суду для відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів. Позивач перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 . В оскаржуваній постанові Позивачу інкримінують те, що останній нібито не пройшов (відмовився від проходження) ВЛК. Позивач не був визнаний «обмежено-придатним», відповідно не мав обов`язку самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повістку з метою проходження військово-лікарської комісії від Відповідача Позивач не отримував. До постанови не долучено доказі не проходження (відмови від проходження) ВЛК, що унеможливлює перевірку належного виконання Відповідачем обов`язку щодо повідомлення Позивача у передбаченому законом порядку, що є істотним порушенням процедури притягнення до адміністративної відповідальності. Для підтвердження даного факту долучаємо до позовної заяви військово-обліковий документ з додатку Резерв+, сформований 31.10.2025 року, в якому не міститься відомостей стосовно проходження Позивачем військово-лікарської комісії (постанова ВЛК - , дата ВЛК - ), так як направлення на проходження ВЛК Позивач від Відповідача не отримував, і Позивач не був визнаний «обмежено-придатним». Позивача жодним чином не було повідомлено про розгляд адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а оскаржувана Постанова була винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 01.11.2025року за відсутності Позивача, що є порушенням процесуальних прав, у зв`язку з чим останній був позбавлений можливості брати участь при розгляді справи, що є підставою для скасування оскаржуваної Постанови. Позивач офіційно працює на ТОВ «Конструкторське бюро «Українські соколи», який має статус критичного підприємства, відповідно о наказу1610-1K від 16.10.25 року. Позивач на момент прийняття на роботу був поданий у «адміністративний розшук ТЦК та СП» по причині «не явки по повістці ТЦК та СП», з метою бронювання на офіційній роботі Позивачем був сплачений штраф у розмірі 8500 грн. відповідно до квитанції від 30.10.2025 року о 19:23, що було зафіксовано в Резерв+, в подальшому в короткому часовому проміжку, а саме 31.10.2025 року о 00:35 хв. Позивача було повторно подано у розшук ТЦК та СП по причині «не пройшов відмовився від проходження) ВЛК», що перешкоджало здійсненню бронюванню. І відповідно до такого короткого проміжку часу Позивач не міг теоретично та фізично отримати направлення від Відповідача для проходження ВЛК. В подальшому Позивач 03.11.2025 року о 10:00 отримав бронювання, а вже 03.11.2025 року о 13:20 повторно у військово-обліковому документі в додатку Резерв+ Позивача з`явилась стрічка «вас розшукує ТЦК та СП», щоб скласти протокол про порушення правил військового обліку, що також не відповідає дійсності, бо Позивач не отримував жодної повістки від Відповідача. Підстава для оголошення в розшук стало саме не проходження (відмова від проходження) ВЛК. Розшук в третє оголошено вже після подання роботодавцем позивача заяви про бронювання, що свідчить про умисне перешкоджання праву позивача на отримання бронювання. Для врегулювання питання про зняття з « ІНФОРМАЦІЯ_6 » Позивачем особисто 10.11.2025 року було згенеровано направлення на ВЛК, хоча незобов`язаний був цього робити, 11.11.2025 року пройшов ВЛК, на підставі довідки ВЛК був визнаний придатним до військової служби, і вже 12.11.2025року о 11:35 Позивача було знято з розшуку. Зі змісту положень 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», вимога щодо проходження до 05 червня 2025 року повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби поширюється на громадян України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом. Станом на 05 червня 2025 року Позивач не був визнаний обмежено придатним, то він не є особою, на яку поширювалась вимога щодо необхідності проходження повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби відповідно до положень пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист». А також відсутні докази, відповідно до ст.72 КАС України та ст.251 КУпАП, на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови №R156893 від01.11.2025 року про накладення адміністративного стягнення на позивача. Відповідно до вищезазначеного, уповноважена особа, а саме начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 , при розгляді справи про адміністративне правопорушення повно та об`єктивно не з`ясував усі обставини справи, не дотримався норм ст.ст.268, 280 КУпАП. Оскаржувана постанова була винесена за відсутності Позивача, про місце і час розгляду справи своєчасно Позивача повідомлено не було, не мав можливості скористатися правовою допомогою, не мав можливості надіслати клопотання про відкладення розгляду справи (в постанові відсутні підписи Позивача про ознайомлення з правами та обов`язками), не долучені докази, на підставі яких Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідно до вищезазначених норм видно, що військовозобов`язані повинні прибувати до ТЦК та СПІ для проходження медичного огляду у строк та місце, зазначені в повістці, за викликом відповідного ТЦК та СП, на керівника якого покладено контроль за направленням та проходженням військовозобов`язаними медичного огляду ВЛК. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Виходячи з наведених правових норм, в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду, є факт неявки позивача до Відповідача у визначений у повістці про виклик для проходження медичного огляду строк. Відповідно Відповідачем не надано докази чи ним вчинялися дії для виклику позивача для проходження медичного огляду та його неявка за таким викликом. Склад правопорушення повинен в собі містити: суб`єкт правопорушення, суб`єктивну сторону правопорушення, об`єкт правопорушення та об`єктивну сторону правопорушення. Відсутність одного із вищезазначених елементів в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не містить складу адміністративного правопорушення огляду на викладене об`єктивна сторона правопорушення не є встановленою. Відтак вважаємо, що постанова №R156893 від 01.11.2025р. по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУПАП підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУПАП - необхідно закрити за відсутності у діях Позивача складу адміністративного правопорушення. А відтак, з огляду на все вищенаведене, вважаємо позовні вимоги обґрунтованими та законними. Доведення протилежного покладається на Відповідача. Просить поновити строк на оскарження постанови №R156893 від 01 листопада 2025
року в справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постанову №R156893 від 01.11.2025р. по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП -
закрити. Стягнути з Відповідача судові витрати. 
Позивач ОСОБА_1 та представник позивача - адвокат Нюня Н. А. у судове засідання не з`явились, однак 12.03.2026 представником позивача – адвокатом Нюнею Н. А. подано заяву в якій просить слухати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі..
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 у судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином у встановленому законом порядку, причини своєї неявки суду не повідомив.

Щодо поновлення строку звернення до адміністративного суду із вказаним позовом.
Відповідно до ч.2 ст.286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Так, позивач дізнався про оскаржувану постанову 13.02.2026 року, після того, як в грудні місяці 2025 року ОСОБА_1 отримав повідомлення про відкрите виконавче провадження та дізнався про існування оскаржуваної постанови №R156893 від 01.11.2025 року. 13 лютого 2026 року Таким чином, враховуючи мотиви, викладені позивачем, суд вважає, що строк звернення до суду пропущено позивачем з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

За наявності вказаних обставин суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника відповідача, який у судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином у встановленому законом порядку.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних міркувань.
Згідно з постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення №R156893 від 01.11.2025 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. Відповідно до постанови, за результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_3 не пройшов(ла) (відмовився(лась) від проходження) ВЛК (п.2 розділу ПІ ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав в/сл та поліцейських на соціальний захист", чим допустив(ла) порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Враховуючи, що громадянин (громадянка) ОСОБА_3 скоїв(ла) адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 Ст. 210-1 КУпАП, на нього накладено штраф у розмірі 17000 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частинами першою та другою статті 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Усвідомлення означає не лише розуміння фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються предмета, об`єктивної сторони складу конкретного правопорушення, а й розуміння його суспільної небезпеки.
Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-9 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем не доведено, що ОСОБА_1 , який не з`явився на розгляд справи 01.11.2025 року, був повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи відносно останнього.
Відтак, позбавлення позивача, який не був повідомлений про розгляд справи 01.11.2025 року, можливості бути присутнім під час розгляду справи та реалізувати гарантовані йому права, як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, не відповідає вимогам закону, та є процесуальним порушенням, яке слугує підставою для скасування оскаржуваної постанови, тому позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити.
Згідно зі ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до правил ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, керуючись ч.1 ст.139 КАС України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 532,48 гривень, оскільки позивач звернувся із даним адміністративним позовом через підсистему «Електронний суд».
Разом з тим як вбачається із Постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року (справа №543/775/17), розмір судового збору за подання позовної заяви у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 665,60 грн. Згідно вимог ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Тобто при зверненні до суду із адміністративним позовом через систему «Електронний суд» підлягає сплаті судовий збір в розмірі 532,48 грн. Однак як вбачається із квитанції, долученої до адміністративного позову, позивачем при зверненні до суду із позовною заявою, яка є предметом розгляду в даній справі, сплачено 665,60 грн судового збору, які зараховано на казначейський рахунок до спеціального фонду. У зв`язку з викладеними обставинами за рахунок бюджетних асигнувань  ІНФОРМАЦІЯ_4 підлягає відшкодуванню сплачений позивачем судовий збір в сумі 532,48 грн, а також решта суми сплаченого судового збору підлягає поверненню позивачу як надмірно зарахований до бюджету судовий збір, відповідно до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03.09.2013 р. та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за №1650/24182 від 25.09.2013 р.
Керуючись статтею 55 Конституції України, статтями 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -
У Х В А Л И В:
Поновити ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник – адвокат Нюня Наталія Андріївна, строк звернення до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник – адвокат Нюня Наталія Андріївна, до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови по справі про притягнення до адміністративної відповідальності – задовольнити.
Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення №R156893 від 01.11.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, провадження у справі – закрити.
Стягнути в користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 суму судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із адміністративним позовом в суд, що становить 532,48 грн (п`ятсот тридцять дві гривні 60 копійок).
Повернути ОСОБА_1 надмірно сплачений до бюджету судовий збір в розмірі 133,12 грн (сто тридцять три гривні 12 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
  Головуючий суддя	О. О. Дуда