Справа № 298/132/26 
Номер провадження 3/298/77/26 

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

11 березня 2026 року с-ще Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Ротмістренко О.В., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
ВСТАНОВИЛА:
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 587128
від 09.02.2026 ОСОБА_1 09.02.2026 о 16 год. 35 хв. керував автомобілем марки ВАЗ 21061, д.н.з. НОМЕР_1 , по вулиці Шевченка в смт. Великий Березний, без посвідчення водія, тобто не маючи права керування транспортними засобами. Правопорушення громадянином ОСОБА_1 вчинено повторно протягом року, раніше притягався до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 2 КУпАП, постанова серії ЕНА№5811172 від 26.09.2025, чим порушив п.2.1.а.ПДР – керування ТЗ особою, яка не має права керування таким ТЗ, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
В судові засідання, призначені на 12 год. 45 хв. 24.02.2026 та на 10 год. 00 хв. 11.03.2026, ОСОБА_1 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, шляхом надсилання судової повістки поштовим зв`язком на адресу, що вказана у протоколі про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 до суду не надіслав заяву про відкладення розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. 
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 587128 від 09.02.2026 складений стосовно ОСОБА_1 міститься підпис, про те, що він повідомлений, що розгляд справи відбудеться у Великоберезнянському районному суді Закарпатської області. 
Клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 до суду не надходило.
За таких обставин, неявку особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, на судовий розгляд справи суддя розцінює як її волевиявлення, яке свідчить про відмову від реалізації свого права щодо безпосередньої участі у судовому розгляді справи.
В силу положень ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 126 КУпАП, не є обов`язковою.
Відтак суддя вважає, що справу може бути розглянуто.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суддя встановила таке.
Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо (ст. 280 КУпАП).
Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюються органом (посадовою особою) на підставі доказів у справі про адміністративне правопорушення, тобто будь-яких фактичних даних, на основі яких встановлюються зазначені обставини. 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу
(ч. ч. 1, 2 ст. 251 КУпАП).
В ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою – четвертою цієї статті, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. 
За фабулою протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкриміновано повторно протягом року керування транспортним засобом марки ВАЗ 21061 , д.н.з. НОМЕР_1 , і такі його дії кваліфіковано за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого за
ч. 5 ст. 126 КУпАП є, наявність факту керування транспортного засобу особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, що має бути вчинене повторно протягом року.
На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 5 ст. 126 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№587128 від 09.02.2026 суду надано:
- копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6638783 від 09.02.2026, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП за керування транспортним засобом під час руху не був пристебнутий паском безпеки. 
- довідку до адміністративного протоколу ЕПР1№587128 від 09.02.2026, згідно з якою відповідно до даних бази ІПНП «ГСЦ Посвідчення водія» громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не отримував посвідчення на право керування транспорними засобами. Також в ході перевірки встановлено, що ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП, постанова серії ЕНА №5811172 від 26.09.2025 (довідка від 12.02.2026 №27918-2026;
Суддя констатує, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №587128 від 09.02.2026, не може вважатись беззаперечним доказом у справі, оскільки вказаний документ складений самими правоохоронцями.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові по справі №524/4668/17 зазначив, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.
При цьому до протоколу про адміністративне правопорушення не додано жодного об`єктивного доказу, про який йдеться ст. 251 КУпАП (зокрема пояснень свідків, фото-, відеофіксації), яким би підтверджувався факт наявності обставин, про які йдеться в протоколі про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 , зокрема факт керування ним 09.02.2026 о 16 год. 35 хв. вказаним в протоколі про адміністративне правопорушення транспортним засобом.
Так, відповідно до ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» поліцією в своїй діяльності застосовуються технічні прилади та технічні засоби, що мають фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Поліції для забезпечення публічної безпеки порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання ПДР.
Також з доданих до протоколу про адміністративне правопорушення неможливо встановити, яким чином правоохоронці встановили особу правопорушника, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, транспортний засіб, на якому таке правопорушення за даними протоколу про адміністративне правопорушення вчинено. 
В силу положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суддя наголошує на тому, що із врахуванням положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.
Обов`язок органу (особи), який склав протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.
Згідно з пунктом 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).
Відповідно до п.п. 4.1 п. 4 вказаного Рішення Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Отже, винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви тлумачаться на користь правопорушника. Таким чином, суд зобов`язаний дослідити усі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.
Зважаючи на наведене, враховуючи відсутність в матеріалах справи про адміністративне правопорушення об`єктивних доказів, зважаючи на положення ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суддя позбавлена можливості констатувати про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 5 ст. 126 КУпАП, поза розумним сумнівом. 
Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 5 ст. 126 КУпАП, не підтверджена об`єктивними доказами, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП з огляду на відсутність в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. ст. 126 ч. 5, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИЛА:
Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за
ч. 5 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя Ротмістренко О.В.