ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/7985/25 Суддя (судді) першої інстанції: Падій В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,
суддів: Ганечко О.М.,
Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просила: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 254150033129 від 25.06.2025 про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період проходження військової служби з 01.01.2004 по 31.05.2016 та з 01.02.2025 по 31.05.2025 та призначити дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з фактичної дати звернення за призначенням пенсії - 18.06.2025.
В обґрунтування позовних вимог про те, що відповідач протиправно відмовив у призначенні пенсії з огляду на не зарахування періодів роботи з 01.01.2004 по 31.05.2016 та з 01.02.2025 по 31.05.2025 відповідно до довідок від 30.05.2025 № 9/51, 9/52, 9/53, 9/54 та від 13.06.2025 № 9/63, оскільки в довідках відсутня інформація про сплату страхових внесків. 
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року позовні вимоги - задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 254150033129 від 25.06.2025 про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період проходження військової служби, з 01.01.2004 по 31.05.2016 та, з 01.02.2025 по 31.05.2025, та призначити дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати звернення за призначенням пенсії - 18.06.2025.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у відповідності до поданих документів та даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж становить 24 роки 10 місяців 17 днів.
На думку апелянта, зобов`язання суду першої інстанції призначити дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати звернення за призначенням пенсії - 18.06.2025 є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено про те, що довідкою Управління СБ України в Чернігівській області № 9/63 від 13 червня 2025 року підтверджено грошове забезпечення позивача за січень-травень 2025 року (у січні 2025 року - 64 597,86 грн; у лютому 2025 року - 124 597,86 грн; у березні 2025 року - 64 597,86 грн; у квітні 2025 року - 78 526,43 грн; у травні 2025 року - 166 837,22 грн) та факт сплати страхових внесків за вказані місяці. 
Однак, не зважаючи на це, відповідач зарахував до страхового стажу лише січень 2025 року та без належної мотивації фактично проігнорував лютий-травень 2025 року.
Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, 04.12.2024 позивач, звернувся до органу пенсійного фонду із заявою про призначення дострокової пенсії за віком, відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Заява була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області, яким було прийнято рішення від 11.12.2024 № 254150033129 про відмову у призначенні пенсії з підстав, що заявник має лише 21 рік 0 місяців 17 днів страхового стажу замість необхідних 25 років. 
Як вказано пенсійним фондом, за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.07.2000 по 31.05.2016, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відповідні дані, а заявником не надано довідку про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески за формою, затвердженою правлінням ПФУ від 04.02.2021 № 3-1. 
До страхового стажу зараховано навчання у період, з 01.09.1987 по 17.06.1992, військову службу, з 01.08.1992 по 30.06.2000 та період, з 01.06.2016 по 30.06.2024.
08 січня 2025 року позивач повторно звернувся із заявою про призначення пенсії, до якої, окрім раніше наданих документів, додав також відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з І кварталу 1998 року по ІІ квартал 2016 року. 
Ця заява також була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, і було прийнято рішення від 14.01.2025 № 254150033129 про відмову у призначенні пенсії. 
Відмову мотивовано тим, що заявник має необхідний вік - 55 років 1 місяць 8 днів, проте має лише 21 рік 0 місяців 17 днів страхового стажу замість необхідних 25 років. За поданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи, з 01.07.2000 по 31.05.2016, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відповідні дані. Надані відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу № 2526-24-17722 від 16.12.2024 не взяті до уваги, оскільки довідка не встановленого зразка. До страхового стажу зараховано навчання у період, з 01.09.1987 по 17.06.1992, військову службу, з 01.08.1992 по 30.06.2000 та період, з 01.06.2016 по 30.06.2024.
04 червня 2025 року позивач знову звернувся із заявою про призначення пенсії, до якої, окрім раніше наданих документів, додав також довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески за формою, затвердженою правлінням ПФУ від 04.02.2021 № 3-1, від 30.05.2025 року за № 9/51, 9/52, 9/53, 9/54, 9/55.
Заява була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, і було прийнято рішення від 12.06.2025 № 254150033129 про відмову у призначенні пенсії. 
Відмову мотивовано тим, що заявник має необхідний вік - 55 років 6 місяців 4 дні, проте має лише 24 роки 10 місяців 17 днів страхового стажу замість необхідних 25 років, у зв`язку з чим підстави для призначення пенсії відсутні. За поданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи, з 01.01.2004 по 31.05.2016, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків відповідно до наданих довідок. До страхового стажу зараховано: навчання у період, з 01.09.1987 по 17.06.1992; військову службу, з 01.08.1992 по 30.06.2000; з 01.07.2000 по 31.12.2003; а також період, з 01.06.2016 по 31.01.2025.
18 червня 2025 року позивач звернувся із заявою про призначення дострокової пенсії за віком, до якої, окрім раніше наданих документів, додав також довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески за формою, затвердженою правлінням ПФУ від 04.02.2021 № 3-1, від 13.06.2025 за № 9/63 та від 17.06.2025 за № 9/64. 
Заява була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, і було прийнято рішення від 25.06.2025 № 254150033129 про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком. 
Відмову мотивовано тим, що заявник має необхідний вік - 55 років 6 місяців 18 днів, проте має лише 24 роки 10 місяців 17 днів страхового стажу замість необхідних 25 років, у зв`язку з чим підстави для призначення пенсії відсутні. 
За поданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи, з 01.01.2004 по 31.05.2016 та, з 01.02.2025 по 31.05.2025 відповідно до довідок від 30.05.2025 № 9/51, 9/52, 9/53, 9/54 та від 13.06.2025 № 9/63, оскільки в довідках відсутня інформація про сплату страхових внесків. 
Також в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків.
Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки періоди служби позивача, з 01.01.2004 по 31.05.2016 та з 01.02.2025 по 31.05.2025 були протиправно не зараховані відповідачем до страхового стажу позивача, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 254150033129 від 25.06.2025 є протиправним та підлягає скасуванню.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до статті 7 Закону №1058-IV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Згідно із пунктом 1 частини першої та частиною четвертою статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Пунктом 4 частини першої статті 115 Закону №1058-ІV передбачено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, осіб начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20, 21 і 25 частини першої статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12, 13 і 16 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (крім працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів), особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до пунктів 3 і 4 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, пункту 5 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, а також пункту 6 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною четвертою вказаної статті передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
За приписами статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також, зокрема, військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.
Аналізуючи зазначені норми права, суд приходить до висновку, що, за загальним правилом, право на призначення (перерахунок, поновлення) пенсії мають громадяни України та іноземці і особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, на умовах та порядку, передбачених законодавством або міждержавними угодами.
З матеріалів справи вбачається, що 18 червня 2025 року позивач звернувся із заявою про призначення дострокової пенсії за віком, до якої, окрім раніше наданих документів, додав також довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески за формою, затвердженою правлінням ПФУ від 04.02.2021 № 3-1, від 13.06.2025 за № 9/63 та від 17.06.2025 за № 9/64. 
Заява була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, і було прийнято рішення від 25.06.2025 № 254150033129 про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком. 
Відмову мотивовано тим, що заявник має необхідний вік - 55 років 6 місяців 18 днів, проте має лише 24 роки 10 місяців 17 днів страхового стажу замість необхідних 25 років, у зв`язку з чим підстави для призначення пенсії відсутні. 
За поданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи, з 01.01.2004 по 31.05.2016 та, з 01.02.2025 по 31.05.2025 відповідно до довідок від 30.05.2025 № 9/51, 9/52, 9/53, 9/54 та від 13.06.2025 № 9/63, оскільки в довідках відсутня інформація про сплату страхових внесків. 
Також в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків.
Тобто, відповідач не заперечує право позивача на призначення йому дострокової пенсії за віком, проте у оскаржуваному рішенні вказує, що заявник має лише 24 роки 10 місяців 17 днів страхового стажу замість необхідних 25 років, у зв`язку з чим підстави для призначення пенсії відсутні. 
Відповідно до частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків. Загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), поліцейські, особи рядового і начальницького складу, у тому числі ті, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про військовий обов`язок і військову службу», особи рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань (пункт 11 частини 1 статті 11 Закону № 1058-IV).
Згідно із частиною другою статті 20 Закону №1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Як передбачено частинами четвертою-шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону №1058-IV сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення.
Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць.
За осіб, зазначених у пунктах 8, 11-14 статті 11 цього Закону, страхові внески сплачуються в порядку і строки, визначені Кабінетом Міністрів України, за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів, коштів цільових фондів, з яких цим особам сплачуються відповідно грошове забезпечення, страхові виплати, допомога, надбавка і компенсації.
Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно пункту 1 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є: 1) роботодавці, зокрема, підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства для таких осіб, зокрема, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, у тому числі тих, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про військовий обов`язок і військову службу», осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується, зокрема, для платників, зазначених в абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму грошового забезпечення кожної застрахованої особи, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами; допомоги, надбавки або компенсації відповідно до законодавства.
Нарахування та сплата єдиного внеску за платників, зазначених у абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, але не менше мінімального страхового внеску за кожну особу.
Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. При цьому, на думку суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.
При цьому сплата страхових внесків військовослужбовцям здійснюється за рахунок коштів державного бюджету в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З матеріалів справи вбачається, що підставою для принйяття спірного рішення від 25.06.2025 № 254150033129 слугував той факт, що за поданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи, з 01.01.2004 по 31.05.2016 та, з 01.02.2025 по 31.05.2025 відповідно до довідок від 30.05.2025 № 9/51, 9/52, 9/53, 9/54 та від 13.06.2025 № 9/63, оскільки в довідках відсутня інформація про сплату страхових внесків. Також в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків.
Однак, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі. Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.03.2018 (справа №208/6680/16-а), від 20.03.2019 (справа №688/947/17), від 30.09.2019 (справа №316/1392/16-а).
При цьому, позивач у період, з 01.01.2004 по 31.05.2016 та з 01.02.2025 по 31.05.2025 відповідно до довідок від 30.05.2025 № 9/51, 9/52, 9/53, 9/54 та від 13.06.2025 № 9/63, проходив службу в Управлінні Служби безпеки України в Чернігівській області та отримував грошове забезпечення.
Крім того, згідно довідки Управління Служби безпеки України в Чернігівській області від 17.06.2025 №9/64 Управління у повному обсязі сплатило страхові внески до Пенсійного фонду України із сум грошового забезпечення, виплаченого за період служби ОСОБА_1 .
Отже, періоди служби позивача, з 01.01.2004 по 31.05.2016 та з 01.02.2025 по 31.05.2025 були протиправно не зараховані відповідачем до страхового стажу позивача, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 254150033129 від 25.06.2025 є протиправним та підлягає скасуванню.
Як наслідок, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період проходження військової служби, з 01.01.2004 по 31.05.2016 та, з 01.02.2025 по 31.05.2025, та призначити дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати звернення за призначенням пенсії - 18.06.2025.
Таким чином, висновок суду попередньої інстанції про наявність підстав для задоволення позову є правильним та таким, що відповідає приписам законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,
УХВАЛИВ :

Апеляційну Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 частини п`ятої ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді О.М. Ганечко

В.В. Кузьменко