МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2026 р.  	№ 400/576/26 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовом	ОСОБА_1 , , 	
до відповідача	Міністерства оборони України, , 	
про	визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,	

ВСТАНОВИВ:

20 січня 2026 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до Міністерства оборони України (далі – відповідач) про:
визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення позивачу нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки по день часткового розрахунку 16.12.2025 по виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІІ групи внаслідок травм, поранень, так, пов`язаних із захистом Батьківщини, отриманих 25.04.2022 та 24.05.2022, або часткової втрати працездатності, у розмірі 274359,80 грн;
зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки по день часткового розрахунку 16.12.2025 по виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІІ групи внаслідок травм, поранень, так, пов`язаних із захистом Батьківщини, отриманих 25.04.2022 та 24.05.2022, або часткової втрати працездатності, у розмірі 274359,80 гривні.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач при виконанні постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2024 у справі № 400/1268/24 нарахував і виплатив йому 16.12.2025 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності ІІІ групи або часткової втрати працездатності у розмірі 274359,80 гривні. Проте, на його переконання, відповідач всупереч вимогам Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі – Закон № 2050-ІІІ) не виплатив йому компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
У відзиві на позовну заяву від 13.02.2026 відповідач заперечив проти позову і просив суд у його задоволенні відмовити у повному обсязі. Відзив умотивовано тим, що одноразова грошова допомога має одноразовий характер, а тому при її виплаті на неї не поширюються норми Закону № 2050-ІІІ. Відповідач наголосив на тому, що позивач не проходив службу у центральному апараті Міністерства оборони України, на його грошовому забезпеченні не перебував.
Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ, ЗАЯВИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
22.01.2026 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі та про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
У зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, керуючись частиною четвертою статті 229 КАС України, суд не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Розглянувши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.
В період 25.02.2022 по 23.06.2023 позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується записами у його військовому квитку, а також наказами командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.02.2022 № 39 і від 23.06.2023 № 181.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2024 у справі № 400/1268/24 позов позивача до Міністерства оборони України задоволено, зокрема зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із становленням позивачу при первинному огляді ІІІ групи інвалідності, внаслідок травм, поранень, так, пов`язаних із захистом Батьківщини, у розмірі 25-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року на дату встановлення ІІІ групи інвалідності – 10.03.2023.
Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом засідання від 17.01.2025 № 1/с, на виконання вищенаведеного судового рішення призначено одноразову грошову допомогу позивачу в сумі 463300,00 гривень.
Відповідно до виписки з банківського рахунку позивача від 18.12.2025 військова частина НОМЕР_1 виплатила позивачу на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2024 у справі № 400/1268/24 грошові кошти в сумі 274359,80 гривні.
17.12.2025 позивач звернувся до Міністерства оборони України із заявою про нарахування і виплату йому компенсацію за несвоєчасну виплату одноразової грошової допомоги за весь час затримки по день часткового розрахунку.
За твердженням позивача відповідач не надав відповідь на вищенаведену його заяву.
Вважаючи, що відповідач зобов`язаний виплатити йому також і компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків виплати одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Також позивач звернувся до суду з такими ж самими позовними вимогами до військової частини НОМЕР_1 (справа № 400/557/26).

ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.
Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців – діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з частиною другою статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частиною другою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (абзац перший частини четвертої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).
Відповідно до абзаців двадцять третього і двадцять четвертого пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, військовослужбовець, якого звільнено з посади, вважається таким, що перебуває у розпорядженні відповідного командира (начальника) військової частини, у списках якої він перебуває, з дня, що настає за днем звільнення, та до дня, з якого він приступив до виконання обов`язків за новою військовою посадою, на яку його призначено (до дня зарахування у розпорядження посадової особи, яка має право призначення на посаду).
Матеріальне та грошове забезпечення військовослужбовців, зарахованих у розпорядження відповідних командирів (начальників), здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі – Постанова № 704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно з абзацом першим пункту 8 Постанови № 704 умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.
Відповідно до пункту 3 Постанови № 704 виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу постановлено здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерства юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.
Абзацами один-чотири пункту 2 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі – Порядок № 260), встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців включає:
щомісячні основні види грошового забезпечення;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення;
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать:
винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту) (абзац шістнадцятий пункту 2 розділу І Порядку № 260 (у редакції, чинній з 30.06.2020 по 30.01.2023);
допомоги.
Згідно з абзацами першим і п`ятим пункту 8 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.
Грошове забезпечення командиру військової частини виплачується за місцем перебування на грошовому забезпеченні на підставі наказу вищого командира за підпорядкованістю.
Отже, всі види грошового забезпечення виплачуються військовою частиною за місцем перебування військовослужбовця на грошовому забезпеченні в межах асигнувань, передбачених у кошторисі відповідної військової частини.
Постанова № 704 і Порядок № 260 не відносять до видів грошового забезпечення одноразову грошову допомогу у разі інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців.
Натомість згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі – одноразова грошова допомога), – гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби (пункт 5 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).
Частиною шостою статті 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів – військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві – резервістами.
Відповідно до пункту 30 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2024 № 714) (далі – Порядок № 975), призначення і виплата одноразової грошової допомоги здійснюються в порядку черговості відповідно до дати надходження документів до розпорядника бюджетних коштів, який приймає рішення про призначення допомоги (крім осіб з інвалідністю I групи, виплата яким здійснюється позачергово).
Розпорядники бюджетних коштів за погодженням з Мінфіном та Мінекономіки визначають порядок і умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану під час виконання ним обов`язків військової служби.
Таким чином, одноразова грошова допомога, установлена статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», не є складовою грошового забезпечення. Це окрема гарантована державою виплата, яка має разовий характер, і яка виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, у порядку черговості відповідно до дати надходження документів до розпорядника бюджетних коштів, який приймає рішення про призначення допомоги.
Згідно зі статтею 1 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Відповідно до статті 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі – компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру:
пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством);
соціальні виплати;
стипендії;
заробітна плата (грошове забезпечення);
сума індексації грошових доходів громадян;
суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
Згідно з абзацом шостим пункту 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі – Порядок № 159), компенсації підлягають грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, сума індексації грошових доходів громадян.
Отже, у випадку бездіяльності роботодавця щодо нарахування та виплати працівнику індексації заробітної плати, такий працівник має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання роботодавця здійснити донарахування належних працівникові сум доходів.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.12.2019 у справі № 822/1731/16 і від 21.03.2023 у справі № 620/7687/21.
Вище суд встановив, що одноразова грошова допомога установлена статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», є гарантованою державою виплатою, яка має разовий характер і не є складовою грошового забезпечення, і вона виплачується в порядку черговості відповідно до дати надходження документів до відповідного розпорядника бюджетних коштів. 
Оскільки законодавством не встановлено конкретних строків виплати вказаної допомоги, і вона має разовий характер, тому у позивача при її отримані не виникло право на отримання компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Зокрема, у позовній заяві позивач не зазначив, з якої дати він просить нарахувати і виплатити йому компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Судові витрати у справі відсутні.
Керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволені позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України відмовити в повному обсязі.
2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
3. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
5. Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 );
відповідач: Міністерство оборони України (пр-т Повітряних Сил, 6, м. Київ, 03168; код ЄДРПОУ 00034022).
6. Повний текст рішення суду складений 17.03.2026.

Суддя В.Г.Ярощук