ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

12.07.2010	м. Суми	Справа № 2/302-08нр	

За позовом: Закритого акціонерного товариства комерційний банк 
«ПриватБанк» в особі Сумської філії 
до відповідача: Недригайлівської сільської ради, смт. Недригайлів 
про визнання права власності на частку нежитлового приміщення 

СУДДЯ МОЇСЕЄНКО В.М.
За участю представників сторін:
від позивача: не з`явився 
від відповідача: не з`явився
За участю секретаря судового засідання Данілової Т.А.

Суть спору: позивач, відповідно до позовної заяви, просить суд визнати законним перепланування нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: Сумська область, смт Недригайлів, вул. Шевченка, буд. № 7, а саме : приміщення № 1-7 площею 3,5 м2, № 1-6 площею 27,1 м2 та № 1-8 площею 2,1 м2; приміщення № 1-1 площею 16,3 м2; приміщення № 1-3 площею 10,9 м2; приміщення № 1-4 площею 9,7 м2 та приміщення № 1-5 площею 8,8 м2; приміщення № 1-2 площею 10,0 м2. Крім того просить суд визнати право власності за Закритим акціонерним товариством комерційним банком “Приват Банк”на нерухоме майно, а саме нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою : Сумська область, смт Недригайлів, вул. Шевченка, буд. № 7 загальною площею 88,4 кв. м. без додаткового акту вводу в експлуатацію. 
Рішенням господарського суду Сумської області від 17.07.2008р. позов задоволено частково. Визнано за позивачем право власності на нерухоме майно – нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: Сумська область, смт. Недригайлів, вул. Шевченка, 7 загальною площею 88,4кв.м., а саме: приміщення №1-7 площею 3,5кв.м., №1-6 площею 27,1кв.м. та №1-8 площею 2,1кв.м.; приміщення № 1-1 площею 16,3кв.м., приміщення №1-3 площею 10,9кв.м.; приміщення №1-4 площею 9,7кв.м. та приміщення №1-5 площею 8,8кв.м.; приміщення №1-2 площею 10кв.м. без додаткового акту вводу в експлуатацію. В іншій частині в задоволенні позову –відмовлено.
Постановою Вищого господарського суду України від 18.03.2010р. касаційне подання Першого заступника прокурора Сумської області в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Недригайлівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області задоволено, рішення господарського суду Сумської області від 17.07.2008р. у справі №2/302-08 скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Сумської області в іншому складі суду.
У відповідності до ст.11112 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.
Ухвалою господарського суду Сумської області від 21.05.2010р. розгляд даної справи призначено в судовому засіданні на 07.06.2010р. об 10 год.00 хв. 
Позивач подав клопотання від 12.07.2010р. про відкладення розгляду справи в зв`язку з неможливістю його представника прибути в судове засідання. Суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи, так як 2-х місячний термін розгляду справи завершується 12.07.2010р., крім того, представник позивача до цього вже двічі направляв клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з неможливістю його представника прибути в судове засідання, вказані клопотання судом задовольнялися. 
Відповідач своєю заявою від 21.06.2010р. підтримує касаційне подання Першого заступника прокурора Сумської області в інтересах держави в особі виконавчого комітету Недригайлівської селищної ради та просить суд розглядати дану справу за відсутності його представника . 
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні докази, які мають суттєве значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
За договором купівлі-продажу від 07.10.2005р., посвідченого нотаріусом Недригайлівського районного нотаріального округу Торчицькою В.М., позивач придбав нежитлове приміщення по вул. Шевченка, 7 в смт.Недригайлів Сумської області для розташування відділення Сумської філії ЗАТ КБ "ПриватБанк", право власності на яке зареєстровано за позивачем, що підтверджується реєстраційним посвідченням Сумського міського бюро технічної інвентаризації №60 від 17.10.2005р. та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8768845 від 27.10.2005р.
Як встановлено судом , для ведення у цьому нежитловому приміщенні статутної діяльності та відповідності його нормативам Національного банку України щодо відділень банків, позивачем зроблено перепланування –в приміщенні №1-2 виділено два приміщення і після переобладнання утворилися приміщення №1-7 площею 3,5кв.м., №1-6 площею 27,1кв.м. та №1-8 площею 2,1кв.м.; приміщення №1-1 було зменшено на 1,9кв.м. і на даний момент його площа складає 16,3кв.м.; приміщення № 1-3 було зменшено на 1,8кв.м. і його площа складає 10,9кв.м.; приміщення №1-4 розділено на два приміщення (плюс приміщення № 1-5) площами 9,7кв.м. та 8,8кв.м.; за рахунок того, що була зроблена підвісна стеля, висота приміщення була зменшена на 0,16м, внаслідок чого висота приміщення складає 2,94м. Відповідно до вимірів БТІ загальна площа приміщень зменшена на 6,9кв.м.
Статтею 30 Закону України “Про планування та забудову територій” передбачено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів здійснюється на підставі свідоцтва про відповідність збудованого об`єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, що видається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю.
Відповідно до статті 331 Цивільного кодексу України якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. 
Однак, в матеріалах справи відсутні докази про наявність у позивача додаткового акту вводу в експлуатацію нежитлового приміщення , а також відсутні докази права на здійснення ремонтних робіт та перепланування приміщення, яке знаходиться в його власності.
Крім того, в матеріалах справи відсутні докази дотримання позивачем вимог Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1243 від 22.09.2004 р., відповідно до якого прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації об`єктів нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будівель і споруд як житлово-громадського, так і виробничого призначення, інженерних мереж та споруд, транспортних магістралей, окремих черг пускових комплексів, їх інженерно-технічного оснащення відповідно до затвердженої в установленому порядку проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування. 
Визнання у судовому порядку права власності на річ за загальним правилом є способом захисту наявного цивільного права , а не підставою для його виникнення.
Згідно ч.1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно абзацу 2 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 20 Господарського кодексу України, суд може захистити цивільне право або інтерес способами, що встановлені договором або законом. 
Обраний позивачем спосіб захисту права не є різновидом способу "визнання права". У відповідності до статей 15, 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України, способи захисту права по своїй суті - це правові заходи, за допомогою яких у встановленому законом порядку здійснюється відновлення порушеного суб`єктивного права. Спосіб захисту права “визнання права” застосовується в разі необхідності підтвердження в судовому порядку наявності у певної особи конкретного, визначеного за змістом і за обсягом суб`єктивного права.
Вказана вимога позивача це лише факт, який може бути предметом доказування у спорі про право цивільне і застосовуватись лише разом із способами захисту права, які є дійсно передбаченими законом чи договором (припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі тощо).
Згідно абзацу 2 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 20 Господарського кодексу України, суд може захистити цивільне право або інтерес способами, що встановлені договором або законом. 
Предмет позову в частині вимог про визнання перепланування нежитлового приміщення законними не відповідає способам захисту права, передбачених законом. Такий спосіб захисту не міститься в переліках способів захисту права, що визначені у вищевказаних нормативних актах, не передбачений він і іншими нормами права. Це свідчить про відсутність у суду правових підстав для застосування обраного позивачем способу захисту права і унеможливлює задоволення позову в частині такого предмету. 
При таких обставинах суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, тому повністю відмовляє в їх задоволенні.
Згідно ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.
Виходячи з викладеного , керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського кодексу України , суд 
ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі Сумської філії ( 40030, м.Суми, вул. Горького,26, код 23633156 ) - відмовити.

Суддя	В.М. Моїсеєнко  	
Повний текст рішення віддрукований та підписаний 12.07.2010р.