Справа № 452/139/26
Провадження № 2/452/765/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"06" березня 2026 р. м. Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області 
у складі: головуючого судді Казана І.С.,
із участю: секретаря Кафтан О.Ю., 
розглянувши у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у підготовчому засіданні в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -
в с т а н о в и в: 
Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , батько позивача. Будучи спадкоємцем майна матері та батька за законом, позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадкове майно; нотаріус йому роз`яснив, що не може видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок по АДРЕСА_1 , який належав колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_4 , після смерті якого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 прийняла але не оформила спадкових прав, а членами двору згідно довідки №373 від 21.08.2023 року були: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 . За захистом свого права як спадкоємця щодо наведеного майна позивачу рекомендовано звернутись до суду. Оскільки іншого порядку переходу такого права власності немає, позивач просить судовим рішенням визнати його власником зазначеного будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами у порядку спадкування за законом майна ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
До суду позивач не з`явився, подав заяву в якій просив задовольнити позовні вимоги, а розгляд справи провести без його участі; відповідач до суду не прибув, подав відзив, у якому повідомив про визнання позову, просив розглядати справу за його відсутності.
Встановивши дійсні обставини справи, суд уважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав:
Згідно ст. 120 ЦК Української РСР (в редакції 1911 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. 
У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15.04.1991р поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору.
Оскільки, членами колишнього колгоспного двору житлового будинку з належними до нього господарськими спорудами за адресою АДРЕСА_1 були: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , то право на дане будинковолодіння мали всі по 1/4 частині кожен. Як позивач, так і відповідач, ОСОБА_5 та їхня мати ОСОБА_3 , за витребуванням своєї частки в майні двору, про виділ чи поділ двору не звертались, так як не брали участі своєю працею та коштами у створенні майна колишнього колгоспного двору, а тому погоджувались з тим, що одноосібним власником майна колишнього колгоспного двору в АДРЕСА_1 був лише ОСОБА_4 .
Із довідки-виписки з погосподарської книги №568 від 11.12.2023р. виданої Новокалинівською міською радою відомо, що на день смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з ним в АДРЕСА_1 проживали і були зареєстровані: дружина – ОСОБА_3 та син, ОСОБА_1 , спадкоємці за законом в порядку першої черги, які відповідно до ст. 1261 ЦК України прийняли його спадщину, однак не оформили спадкових прав. 
Отже, позивач будучи спадкоємцем за законом майна як ОСОБА_4 так і ОСОБА_3 має право на набуття у власність вцілому житлового будинку по АДРЕСА_1 .
Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Оскільки як установлено судом визнання відповідачем позову не суперечить закону та із його звернення, а також із поданих позивачем даних не встановлено підстав, що порушують права, свободи чи інтереси інших осіб; позивач звернувся до суду із таким спором, бо іншого порядку переходу такого права власності немає і такий є законним на підставі наведених вище норм і наявних у справі доказів, а тому такий позов слід задовольнити повністю. 
Керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 200, 206, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , власником вцілому житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами загальною площею 66,3кв.м., житловою площею 44,1кв.м. по АДРЕСА_1 , - в порядку спадкування за законом майна після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення. 

Суддя