712/2380/26
2/712/2520/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

судді Борєйко О.М.
за участю секретаря судового засідання Чорнуцької І.Ю. 
представника позивача ОСОБА_1 
представника відповідача Бевзи М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» про стягнення заборгованості по заробітній платі,

ВСТАНОВИВ: 

ОСОБА_2 звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою.
В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що в період з 15 жовтня 2024 року по 02 грудня 2025 року позивачка працювала в Акціонерному товаристві «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз».
Наказом № 189-К від 02 грудня 2025 року позивач була звільнена на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України.
Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення.
В порушення вимог ч.1 ст. 116 КЗпП України, відповідачем розрахунок з позивачем в день звільнення останньої не проведений.
Крім того, позивачу не було видано письмове повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні, зокрема, заробітну плату та компенсацію за не використану відпустку.
Враховуючи викладене, позивач звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовною заявою, в якій, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 31 березня 2026 року, остаточно просила стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі в сумі 78 721 гривню 77 копійок.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 березня 2026 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання, надано відповідачу строк для подання відзиву на позову заяву.
В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 31 березня 2026 року, просив стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі в сумі 78 721 гривню 77 копійок. 
В судовому засіданні представник відповідача заявлені позовні вимоги визнала; проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 78 721 гривня 77 копійок не заперечувала, просила стягнути з відповідача судовий збір з урахуванням заяви про визнання позовних вимог.
Заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання.
Відповідно до ст.16 ЦПК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору
Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
В період з 15 жовтня 2024 року по 02 грудня 2025 року ОСОБА_2 працювала в структурному підрозділі Черкаська служба обліку природного газу та контролю за його використанням Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» на посаді старшого майстра (з виконанням обов`язків контролера), що не заперечується відповідачем.
Наказом № 189-К (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) керівника АТ «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» від 02 грудня 2025 року ОСОБА_2 було звільнено з 02 грудня 2025 року згідно ч.1 ст. 36 КЗпП України на підстави заяви останньої; зазначено про наявність підстав для виплати компенсації за 33 календарних дні не використаної щорічної відпустки за період роботи з 15 жовтня 2024 року по 02 грудня 2025 року.
Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
Згідно ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення.
В порушення вимог ч.1 ст. 116 КЗпП України, відповідачем розрахунок з позивачем в день звільнення останньої не проведений.
Згідно довідки про доходи фізичної особи та податок з них від 09 березня 2026 року за вих. № ЧГ000000030, за період з січня 2025 року по грудень 2025 року позивачу нарахований дохід в розмірі 184 366 гривень 55 копійок; за період з травня 2025 року по грудень 2025 року виплачено 56 737 гривень 18 копійок; належить до виплати 78 721 гривня 77 копійок, з урахуванням компенсації за не використану відпустку.
Враховуючи викладене, позивач звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовною заявою, в якій, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 31 березня 2026 року, остаточно просила стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» на користь ОСОБА_2 заборгованість в сумі 78 721 гривня 77 копійок.
В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, також просив стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на правничу допомогу.
Згідно довідки про доходи фізичної особи та податок з них від 09 березня 2026 року за вих. № ЧГ000000030, за період з січня 2025 року по грудень 2025 року позивачу нарахований дохід в розмірі 184 366 гривень 55 копійок; за період з травня 2025 року по грудень 2025 року виплачено 56 737 гривень 18 копійок; належить до виплати 78 721 гривня 77 копійок, що не заперечується позивачем та відповідачем.
В судовому засіданні представник відповідача заявлені позовні вимоги визнала; проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 78 721 гривня 77 копійок та судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги в розмірі 5 000 гривень не заперечувала. В враховуючи, що відповідачем заявлені позовні вимоги визнані, просила стягнути з відповідача на користь Держави судовий збір в розмірі 665 гривень 60 копійок.
Доказів погашення відповідачем заборгованості перед позивачем по заробітній платі та виплаті компенсації за не використану відпустку в сумі 78 721 гривня 77 копійок матеріали справи не містять і сторонами суду не надано.
Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати в сумі 78 721 гривня 77 копійок підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч. 2 т. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору, а тому враховуючи, що представником відповідача заявлені позовні вимоги визнані, з відповідача необхідно стягнути на користь Держави судовий збір в розмірі 665 гривень 60 копійок пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст. 141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п.1) ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу;
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон), гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами
Згідно ч.3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц:
«На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані:
договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.);
розрахунок наданих послуг;
документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.).
Саме наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.»
На підтвердження розміру фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано суду наступні документи:
- копію договору про надання правничої допомоги, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , № 19/01 від 19 лютого 2026 року;
- копію акту здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) № 19/01 від 19 лютого 2026 року на суму 5 000 гривень;
- копію квитанції № 19/01 від 19 лютого 2026 року на суму 5 000 гривень.
Згідно правового висновку Верховного Суду в постанові від 19 квітня 2023 року у справі №760/10847/20-ц, «для визначення розміру витрат на правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому, витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).
Саме такою є правова позиція Верховного Суду, висловлена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22). 
Зазначена правова позиція є незмінною, вона безпосередньо передбачена положеннями пункту 1 частини другої статті 137, частини восьмої статті 141 ЦПК України».
Відповідачем клопотання про невідповідність понесених витрат, зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, не заявлялось.
Згідно правового висновку Верховного Суду в постанові від 24 січня 2022 року у справі №757/36628/16-ц, «відповідно до частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19.
На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.43 Конституції України, ст.ст. 36, 115, 116, 117, 221, 232, 233, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 22, 23, 629, 1166, 1167, ЦК України, та керуючись ст.ст. 13, 76-81, 83, 89, 95, 141, 142, 263, 352, 354, 430 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» про стягнення заборгованості по заробітній платі – задовольнити.
Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» адреса: 18028, м. Черкаси, вул. Максима Залізняка, буд. 142, ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 03361402, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , невиплачену при звільненні заробітну плату в сумі 78 721 (сімдесят вісім тисяч сімсот двадцять одна) гривню 77 (сімдесят сім) копійок, та витрати на правничу допомогу в сумі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок, а всього: 83 721 (вісімдесят три тисячі сімсот двадцять одна) гривню 77 (сімдесят сім) копійок.
Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» адреса: 18028, м. Черкаси, вул. Максима Залізняка, буд. 142, ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 03361402, на користь Держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
Повний текст рішення складений 06 квітня 2026 року. 
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
В разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Сторони справи:
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;
Відповідач: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» адреса: 18028, м. Черкаси, вул. Максима Залізняка, буд. 142, ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 03361402.

Суддя         О.М. Борєйко