Справа №521/19373/25
Провадження №2/521/1459/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року м. Одеса
Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі: 
головуючого судді Тополевої Ю.В., 
за участю секретаря Онуфрієнко К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених пенсійних виплат, –

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулося до Хаджибейського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених пенсійних виплат, в якому просить стягнути з відповідача 62151,18,00 грн. 
Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області особистий рахунок № НОМЕР_1 , та з 19.10.2016 року отримував пенсію в разі втрати годувальника, яку було призначено відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на неповнолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_2 звернулась до Головного управління із заявою про виділення частки пенсії у зв`язку із досягненням 18-річного віку, долучивши до заяви довідку від 21.11.2024 року № 702 про навчання в Одеському фаховому коледжі мистецтв імені К. Ф. Данькевича. В результаті проведеного перерахунку пенсії у зв`язку з виділенням частки пенсії розмір призначеної місячної пенсії з 01.11.2024 року ОСОБА_2 (о/р НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 склав 5814,36 грн. кожному утриманцю. Однак, починаючи з 01.11.2024 року по 31.08.2025 року відповідач продовжував отримувати пенсію на двох утриманців. Розмір отриманої пенсії за період з 01.11.2024 року по 31.08.2025 року склав 124302,36 грн. По о/р НОМЕР_2 ОСОБА_2 виплата пенсії не проводилась. У вересні 2025 року ОСОБА_2 виплачена призначена частка пенсії в разі втрати годувальника в сумі 62151,18 грн. за період з 01.11.2024 року по 31.08.2025 року. Після з`ясування вищевикладених фактів, Головним управлінням було винесено рішення про прийняття суми переплати пенсії на облік від 25.08.2025 року № 3084, згідно із яким переплата пенсії виникла за період з 01.11.2024 року по 31.08.2025 року та становить 62151,18 грн. Таким чином, по о/р НОМЕР_1 відповідача виникла переплата пенсії у сумі 62151,18 грн. за період з 01.11.2024 року по 31.08.2025 року. Крім того, Головним управлінням відповідачу надіслано листа від 27.08.2025 № 1500 0404-8/143830 про утворення переплати та необхідності повернення переплати пенсії на рахунок Пенсійного фонду України. Станом на теперішній час, надміру виплачену суму пенсійних виплат у розмірі 62151 грн. 18 коп., відповідачем добровільно не повернуто.
Судом розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження в порядку ч. 1 ст. 274 ЦПК України за наявними у справі матеріалами в зв`язку із неявкою сторін.
Представник позивача подав до суду заяву, в якій позов підтримав, щодо заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечував.
ОСОБА_1 про дату, місце та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзив на позов до суду не надав.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, викладеної у позовній заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України.
Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що в задоволенні позовних вимог належить відмовити з наступних підстав.
Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи наступні фактичні обставини.
ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області особистий рахунок № НОМЕР_1 , та з 19.10.2016 року отримував пенсію в разі втрати годувальника, яку було призначено відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на неповнолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно ст. 36 Закону № 1058-ІV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по ІІІ групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. 
Відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (надалі по тексту Порядок № 22-1) при прийманні документів працівник сервісного центру видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру.
Так, відповідно до Зави № 864 про призначення/перерахунок пенсії в разі втрати годувальника від 08.02.2017 року, а також Розписки-повідомлення від 08.02.2017 року вбачається, що при зверненні до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси відповідачем було надано довідку про склад сім`ї, свідоцтва про народження дітей тощо (а.с. 20-21), що дає суду підстави стверджувати що органам Пенсійного фонду України було відомо про вік дітей померлого годувальника, зокрема про досягнення ними повноліття.
П. 2. ч. 2 ст. 36 Закону № 1058-ІV передбачено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. 
Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти – до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні. 
Встановлено, що після досягнення повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 звернулась до Головного управління із заявою про виділення частки пенсії у зв`язку із досягненням 18-річного віку, долучивши до заяви довідку від 21.11.2024 року № 702 про навчання в Одеському фаховому коледжі мистецтв імені К. Ф. Данькевича. 
В результаті проведеного перерахунку пенсії у зв`язку з виділенням частки пенсії розмір призначеної місячної пенсії з 01.11.2024 року ОСОБА_2 (о/р НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 склав 5814,36 грн. кожному утриманцю. 
Однак, починаючи з 01.11.2024 року по 31.08.2025 року відповідач продовжував отримувати пенсію на двох утриманців. Розмір отриманої пенсії за період з 01.11.2024 року по 31.08.2025 року склав 124302,36 грн. По о/р НОМЕР_2 ОСОБА_2 виплата пенсії не проводилась. 
У вересні 2025 року, тобто через десять місяців після звернення ОСОБА_2 із заявою про виділення частки пенсії у зв`язку із досягненням 18-річного віку, останній була виплачена призначена частка пенсії в разі втрати годувальника в сумі 62151,18 грн. за період з 01.11.2024 року по 31.08.2025 року. 
Після з`ясування вищевикладених фактів, Головним управлінням було винесено рішення про прийняття суми переплати пенсії на облік від 25.08.2025 року № 3084, згідно із яким переплата пенсії виникла за період з 01.11.2024 року по 31.08.2025 року та становить 62151,18 грн. 
Таким чином, по о/р НОМЕР_1 відповідача виникла переплата пенсії у сумі 62151,18 грн. за період з 01.11.2024 року по 31.08.2025 року. 
Крім того, Головним управлінням відповідачу надіслано листа від 27.08.2025 № 1500 0404-8/143830 про утворення переплати та необхідності повернення переплати пенсії на рахунок Пенсійного фонду України. 
Встановлено, що станом на теперішній час, надміру виплачену суму пенсійних виплат у розмірі 62151 грн. 18 коп., відповідачем добровільно не повернуто.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсійне забезпечення здійснюється органами Пенсійного фонду України.
Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 року № 6-4.
Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.
Згідно із статтею 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому випадку суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника.
Відповідно правового висновку Верховного Суду України від 25 жовтня 2016 року (справа №686/26486/14-а) зловживанням з боку пенсіонера в розумінні ч. 1ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII, є зокрема подання документів з явно неправильними відомостями.
Згідно з ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.
Відповідно до пункту 3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за № 374/7695, повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім`ї тощо.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані за умови зловживань з боку пенсіонера, зокрема, в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, або подання страхувальником недостовірних даних.
Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.
Особа, відповідно до ст. 1212 ЦК України, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Тлумачення цієї норми свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі наявності недобросовісності з боку набувача виплати.
Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18).
Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже відповідно до ст. 1215 ЦК України пенсія підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.
При цьому, слід зазначити, що чинне законодавство не визначає такого поняття, як рахункова помилка.
Разом з тим, у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про працю» надається роз`яснення визначенню поняття лічильної (рахункової) помилки, під якою розуміється помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період.
Допущена позивачем помилка не може бути віднесена до рахункової помилки (тобто пов`язаної із арифметичними обчисленнями та підрахунками), оскільки помилка має програмний характер і допущена під час автоматичного розрахунку/перерахунку пенсії. А невнесення відповідних змін до програмного забезпечення та допущення помилок при формуванні даних розрахунку пенсії не можна вважати рахунковою помилкою.
Таким чином, позивач не надав до суду будь-які докази наявності вини чи зловживань з боку відповідача при отриманні пенсії та до позовної заяви не надано належні та допустимі докази вчинення відповідачем неправомірних дій для отримання незаконно збільшеного розміру пенсії.
Отже, за відсутності рахункової помилки та зловживань з боку відповідача, стягнення надміру виплачених сум пенсії не допускається.
Крім того, у § 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Встановивши відсутність двох умов, за наявності яких відповідно до вимог ст.1215 ЦК України та ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» можливе повернення безпідставно виплаченої пенсії (рахункової помилки з боку позивача і недобросовісності/зловживання з боку відповідача), слід дійти висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року в справі № 530/95/17 (провадження № 61-14755св18).
Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що підстави для стягнення надмірно виплачених коштів відсутні, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Враховуючи положення статті 141 ЦПК України та висновки суду про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати понесені стороною позивача розподілу не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.1212, 1215 ЦК України, ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.12,13,19,81,82,89,141,211,258-259,263-265, 280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених пенсійних виплат – залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складено 12 березня 2026 року.

Суддя:          Ю.В. Тополева