Cправа № 127/3326/26
Провадження № 2-а/127/43/26 

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
10 березня 2026 року          м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді: Гриневича В.С.,
секретар судового засідання: Вчерашнюк А.О.
за участю 
представника позивача: адвоката Покоєвича А.О.
представника відповідачів: Грінченка Д.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу №127/3326/26 за позовом ОСОБА_1 , поданим його представником – адвокатом Покоєвичем Артемом Олексійовичем, до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , через захисника, звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, який мотивовано тим, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6564112 від 25.01.2026, винесеної поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області капралом поліції Осмірком Максимом Вікторовичем, 25.01.2026 о 13 год. 25 хв. у м. Хмільник, вул. Столярчука, 33, водій керуючи тз не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2 «б» ПДР – Порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом.
Із вищевказаною постановою позивач не погоджується, вважає її незаконною, необґрунтованою, винесеною із порушенням законодавства.
Як зазначається позивачем, інспектором поліції в оскаржуваній постанові не наведено жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували порушенням позивачем вимог пункту 9.2 «б» ПДР України, а також не зазначено обставин, за яких виникав би обов`язок подачі відповідного сигналу. 
На підставі вищевикладеного позивач просив позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.02.2026 відкрито провадження у адміністративній справі у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 , поданим його представником – адвокатом Покоєвичем Артемом Олексійовичем, до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування про скасування постанови серії ЕНА №6564112 від 25.01.2026 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. за адміністративне правопорушення. Також відповідачу було запропоновано протягом трьох днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази.
На виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі, представником відповідача було надіслано суду відзив. Зі змісту даного відзиву вбачається, що, на думку представника відповідача, вимоги позивача є безпідставними та такими що не підлягають задоволенню. Так, 25.01.2026 під час несення служби нарядом батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП по вулиці Столярчука, 33, в місті Хмільнику, Вінницької області, близько 13 год. 25 хв. виявлено транспортний засіб – FORD MUSTANG д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого, під час руху, з`їжджаючи з перехрестя з круговим рухом, не подав світловий сигнал покажчика повороту відповідного напрямку, чим порушив вимоги підпункту «б» пункту 9.2 ПДР України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Підійшовши до вказаного вище тз, поліцейський відповідно до частини третьої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» представився водію та повідомим останнього про вчинене ним правопорушення.
Після виконання вимог частини третьої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський відповідно до підпункту «а» пункту 2.4 ПДР пред`явив водію законну вимогу про надання для перевірки документів передбачених підпунктами «а», «б», «г» пункту 2.1 ПДР, а саме: посвідчення водія відповідної категорії; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 
Водієм виявився ОСОБА_1 , 1997 року народження – позивач, який виконав вимогу поліцейського, пред`явився для перевірки вищевказані документи.
Відповідно до положень статті 222 КУпАП, поліцейський взводу №1 роти №1 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП капрал поліції Осьмірко Максим Вікторович, як посадова особи, яка має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, в т.ч. за статтею 122 КУпАП, оголосив про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено частиною другою статті 122 КУпАП щодо ОСОБА_1 .
Під час розгляду справи, позивача ознайомлено із правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності передбаченими статтею 268 КУпАП та статтею 63 Конституції України.
Встановивши всі обставини та факт вчинення адміністративного правопорушення, поліцейським, після розгляду справи було прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП із накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень. Позивачу роз`яснено порядок виконання та оскарження даного рішення.
Після цього, поліцейським взводу №1 роти №1 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП капралом поліції Осмірком М.В., винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6564112 від 25.01.2026 з накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.
Враховуючи викладені обставини, дану постанову представник відповідача вважає законною та вважає що підстави для задоволення позову відсутні.
В судовому засіданні представник позивача – адвокат Покоєвич А.О. позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві та просив їх задовольнити
Представник відповідачів Грінченко Д.М. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на законність та обґрунтованість винесеної постанови.
Заслухавши пояснення позивача, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 25.01.2026 поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області капралом поліції Осьмірком Максимом Вікторовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичного режимі серії ЕНА №6564112, якою визнано винним ОСОБА_1 в тому, що він 25.01.2026 о 13 год. 25 хв. в м. Хмільник, вул. Столярчука, 33, керуючи транспортним засобом «FORD MUSTANG» д.н.з. НОМЕР_1 не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2 б) ПДР – Порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом.
Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та правомірності рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суд виходить з наступного. 
Відповідно до статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.
До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР України).
Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до пункту 9.1 а) ПДР України попереджувальними сигналами є сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою.
Згідно з пунктом 9.2 б) ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
Відповідно до частини другої статті 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, за диспозицією частини другої статті 122 КУпАП відповідальність наступає за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.
Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що ОСОБА_1 25.01.2026 о 13 год. 25 хв. в м. Хмільник, вул. Столярчука, 33, керуючи транспортним засобом «FORD MUSTANG» д.н.з. НОМЕР_1 не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2 б) ПДР України. 
В позовній заяві позивач заперечував такі обставини, зазначаючи що не вчиняв адміністративного правопорушення.
Однак, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що будь яких доказів на підтвердження вчинення  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. ст. 122 КУпАП, матеріали справи не містять.
Зокрема, з доданих до відзиву відеозаписів із службової нагрудної бодікамери працівника поліції, не вбачається того, що  ОСОБА_1  керуючи транспортним засобом не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті.
На вказаних відеозаписах зафіксовано лише спілкування працівників поліції із  ОСОБА_1  та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, однак зі вказаного відеозапису судом не можливо встановити факту вчинення  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення.
Таким чином, будь яких доказів на підтвердження обставин, які слугували підставою для винесення поліцейським постанови про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., матеріали справи не містять. 
Єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення. Однак, зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися, як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 7 КУпАП закріплено, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Положеннями статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП (ч. 2 ст. 251 КУпАП).
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Однак, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Поряд з цим, положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З огляду на вищевикладене винесена відносно ОСОБА_1 постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за частиною другою статті 122 КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином на користь позивача підлягають стягненню, за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 665,60 грн. 
Керуючись ст.ст. 7, 122, 247, 293 КУпАП, ст.ст. 72, 77, 118-119, 122, 143, 242-244, 246, 262, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Постанову серії ЕНА №6564112 від 25 січня 2026 року, винесену інспектором Управління патрульної поліції у Вінницькій області капралом поліції Осьмірком Максимом Вікторовичем, про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. скасувати та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь  ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 665,60 грн. (шістсот шістдесят п`ять грн. шістдесят коп.).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 КАС України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Управління патрульної поліції у Вінницькій області, місце роботи: 21010, м. Вінниця, вул. Ботанічна, 23.
Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Суддя: