ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

24 лютого 2026 року 	Справа № 160/22431/25  	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді	Горбалінського В.В. 	 	
при секретарі судового засідання	Філіпенко А.С.	 	
за участі: 	 	 	
представника позивача 	Денисенко В.В. 	 	
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

04.08.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення №ЦО13422 від 22.04.2025 року Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності» МОЗ України».
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що у 2022 році йому було встановлено ІІ групу інвалідності, а в 2024 році – ІІІ групу інвалідності. Однак в 2025 році позивачем отримано рішення відповідача за результатами перевірки обґрунтованості рішення, що підлягає перевірці, в якому зазначено, що у здоров`ї позивача мають місце незначні патологічні зміни з боку ендокринної, нервової, судинної систем, які не відповідають критеріям встановлення жодної групи інвалідності та не дають підстав визнати позивача особою з інвалідністю. Позивач зауважив, що фактично вказана перевірка є повторною перевіркою функціонування стану позивача, яка передбачає особисту присутність особи відносно якої проводиться таке оцінювання, однак фактично вказана перевірка була проведена за відсутності позивача. Також позивач зауважив, що відповідачем визначено головуючого під час повторної перевірки визначеного головуючого лікаря не за спеціальністю. На підставі зазначеного позивач просить задовольнити позовні вимоги. 
06.08.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Також вказаною ухвалою витребувано у Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України»:
- документи, які стали підставою для ініціювання перевірки обґрунтованості рішення, а саме: постанови слідчого, прокурора, ухвала слідчого судді стосовно особи, зазначеної у постанові слідчого, прокурора або ухвалі слідчого судді; Полтавська ОВА ДОЗ крим. провадж. №62023170010000099 від 10.03.2023 року.
30.09.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду повторно витребувано у Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України»:
- документи, які стали підставою для ініціювання перевірки обґрунтованості рішення, а саме: постанови слідчого, прокурора, ухвала слідчого судді стосовно особи, зазначеної у постанові слідчого, прокурора або ухвалі слідчого судді; Полтавська ОВА ДОЗ крим. провадж. №62023170010000099 від 10.03.2023 року.
07.10.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду втретє витребувано у Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України»:
- документи, які стали підставою для ініціювання перевірки обґрунтованості рішення, а саме: постанови слідчого, прокурора, ухвала слідчого судді стосовно особи, зазначеної у постанові слідчого, прокурора або ухвалі слідчого судді; Полтавська ОВА ДОЗ крим. провадж. №62023170010000099 від 10.03.2023 року.
14.11.2025 року Центр оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою, в якій зазначив, що експерти помилково в оскаржуваному рішенні зазначили як підставу для проведення перевірки: кримінальне провадження №62023170010000099 від 10.03.2023 року, в свою чергу, в дійсності підставою для проведення перевірки було кримінальне провадження №62024000000000923 від 21.10.2024 року.
Також відповідачем подано до суду копію постанови про залучення спеціалістів від 31.01.2025 року у кримінальному провадженні №62024000000000923 Державного бюро розслідувань. 
24.11.2025 року Державна установа «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що з метою уточнення ступеня функціональних порушень та обмеження життєдіяльності для подальшого прийняття експертного рішення в межах чинного законодавства відповідачем було проведено оцінювання. За результатами розгляду, експертна команда прийняла оскаржуване рішення. У зв`язку з чим відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. 
12.12.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відповіддю на відзив.
В обґрунтування відповіді на відзив позивач зазначив, що зазначення відразу в двох документах підстав для перевірки обґрунтованості рішення медико-соціальної експертної комісії щодо підтвердження рішення посилання на ухвалу слідчого судді Полтавська ОВА в рамках кримінального провадження №62023170010000099 від 10.03.2023 року, виключає можливість технічної помилки з боку експертної команди. В іншому позивач підтримав свою позицію, викладену у позовній заяві. 
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, відзив на позовну заяву та відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 на підставі акта огляду медико-соціальною експертною комісією №1631/13 від 12.12.2022 року, набув статус особи з інвалідністю ІІ групи, з черговим переоглядом 12.12.2023 року (довідка до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ №468817).
ОСОБА_1 на підставі акта огляду медико-соціальною експертною комісією №296/7 від 12.02.2024 року, набув статус особи з інвалідністю ІІ» групи, з черговим переоглядом 12.02.2025 року (довідка до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №528784).
22.04.2025 року рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії №13422 третю групу інвалідності позивачу не підтверджено. 
У вказаному рішенні підставою для ініціювання перевірки обґрунтованості рішення, що підлягає перевірці вказано: постанова слідчого, прокурора, ухвала слідчого судді стосовно осрби, зазначеної у постанові слідчого, прокурора, або ухвалі слідчого судді, а саме: полтавська ОВА ДОЗ крим. провадж. №62023170010000099 від 10.03.2023 року. 
Як зазначає відповідач, в оскаржуваному рішенні помилково зазначили як підставу для проведення перевірки: кримінальне провадження №62023170010000099 від 10.03.2023 року, в свою чергу, в дійсності підставою для проведення перевірки було кримінальне провадження №62024000000000923 від 21.10.2024 року.
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Закон України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991 року №875-ХІІ (далі - Закон №875-ХІІ) визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №875-ХІІ особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Згідно частини 1 статті 3 Закону №875/ХІІ інвалідність повнолітній особі встановлюється за результатами оцінювання повсякденного функціонування особи, проведеного експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Статтею 7 Закону №875-ХІІ встановлено, що законодавство про соціальну захищеність осіб з інвалідністю в Україні складається з цього Закону та інших актів законодавства, що видаються відповідно до нього.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» від 06.10.2015 року №2961-ІV (далі - Закон №2961-ІV) порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, критерії встановлення інвалідності затверджуються Кабінетом Міністрів України з обов`язковим проведенням консультацій з громадськістю в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022. У подальшому строк дії воєнного часу продовжений та триває станом на час розгляду справи.
Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 30.08.2023 року «Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», уведеним в дію Указом Президента України від 12.09.2023 №576/2023, зокрема, визначено Кабінету Міністрів України забезпечити у тримісячний строк провести перевірку обґрунтованості рішень медико-соціальних експертних комісій та військово-лікарських комісій щодо встановлення інвалідності, визнання непридатності до військової служби, прийнятих у період дії правового режиму воєнного стану в Україні (тобто з 24.02.2022).
У разі виявлення фактів необґрунтованого прийняття таких рішень визначено ініціювати їх перегляд у встановленому порядку та інформувати за наявності підстав відповідні правоохоронні органи.
Так, рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 22.10.2024 року «Щодо протидії корупційним та іншим правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів» (далі - Рішення РНБО від 22.10.2024), що введено в дію Указом Президента України від 22.10.2024 №732/2024, вирішено рекомендувати Офісу Генерального прокурора, Службі безпеки України, Державному бюро розслідувань, Національній поліції України, Національному антикорупційному бюро України прозвітувати у місячний строк про вжиті заходи реагування щодо виявлення, розслідування та протидії корупційним й іншим кримінальним правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів. За результатами проведеної роботи запропонувати відповідні кадрові та організаційні рішення.
Підпунктом «б» пункту 2 Рішення РНБО від 22.10.2024 вирішено Кабінету Міністрів України забезпечити утворення Міністерством охорони здоров`я України разом з Державним бюро розслідування, Службою безпеки України, Національною поліцією України, обласними, Київською міською військовими адміністраціями у тижневий строк робочих груп із перевірки рішень медико-соціальних експертних комісій щодо встановлення інвалідності посадовим особам відповідних державних органів.
Законом України від 19.12.2024 року №4170-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування медико-соціальної експертизи та впровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» (далі - Закон №4170-ІХ) внесено зміни до законів України щодо процедури і повноважень суб`єктів владних повноважень щодо встановлення особам інвалідності.
Згідно з абзацом першим пункту першого Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №4170-ІХ цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 01.01.2025 (окрім деяких пунктів).
Відповідно до абзацу 1-7, 12 пункту 2 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №4170-IX установлено, що: 
особам, яким встановлено інвалідність органами медико-соціальної експертизи, гарантується збереження статусу та соціальної захищеності в повному обсязі, передбаченому законодавством України для осіб з інвалідністю, на встановлений строк інвалідності;
документами, що підтверджують інвалідність повнолітнім особам, є:
видані до 31 грудня 2024 року органами медико-соціальної експертизи виписки/довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формами, затвердженими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я;
витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи щодо встановлення інвалідності за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я;
рішення, прийняті медико-соціальними експертними комісіями, документи, видані на підставі таких рішень, є законними і чинними, прирівнюються до рішень експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи, документів, виданих на підставі таких рішень експертних команд (у тому числі витягів з рішень), та продовжують бути підставами для оформлення або продовження надання особам з інвалідністю прав, статусів, пільг, пенсій, допомог, компенсацій, надбавок, інших соціальних гарантій тощо, у тому числі для цілей, визначених законами України "Про військовий обов`язок та військову службу" та "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", на весь термін дії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією до проведення планового оцінювання повсякденного функціонування особи експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування;
особи, інвалідність яким встановлена без зазначення строку проведення повторного огляду, проходять оцінювання повсякденного функціонування особи за власним бажанням (за зверненням опікуна - у разі позбавлення особи з інвалідністю дієздатності).
На період дії воєнного стану, надзвичайного стану в Україні перелік причин неможливості проходження повторного огляду або оцінювання повсякденного функціонування особи визначається Кабінетом Міністрів України. 
Пунктом 3 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №4170-ІХ установлено, що повноваження, права і обов`язки медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи, а також повноваження, права і обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України припиняються 31 грудня 2024 року.
З моменту припинення повноважень, прав і обов`язків медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи розгляд направлень на медико-соціальні експертні комісії, що не завершений до моменту припинення повноважень, прав і обов`язків медико-соціальних експертних комісій, припиняється зазначеними комісіями; розгляд зазначених направлень здійснюється експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особи відповідно до цього Закону та Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого Кабінетом Міністрів України. 
15.11.2024 року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова №1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» (далі - Постанова №1338, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), якою затверджено Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи; Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи; критерії направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи; Порядок функціонування електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи; критерії встановлення інвалідності.
Відповідно до абзацу 8 пункту 3 Постанови №1338, документи, рішення, прийняті медико-соціальними експертними комісіями, документи, видані на підставі цих рішень, є чинними, прирівнюються до рішень експертних команд, документів, виданих на підставі рішень експертних команд (у тому числі витягів з рішень), та продовжують бути підставами для оформлення або продовження надання особам з інвалідністю статусів, пільг, пенсій, допомог, компенсацій, надбавок, інших соціальних гарантій тощо, у тому числі для цілей, визначених у Законах України “Про військовий обов`язок та військову службу” та “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, на весь строк дії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією до проведення планового оцінювання повсякденного функціонування особи експертними командами.
При цьому, відповідно до підпункту 2 пункту 8 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1338 від 15.11.2024 року, Центр оцінювання функціонального стану особи проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями на виконання ухвали слідчого судді або рішення, ухвали суду стосовно зазначеної в ухвалі слідчого судді або рішення, ухвалі суду особи, за запитом робочої групи із забезпечення моніторингу в сфері оцінювання, утвореної керівником обласної, Київської міської державної адміністрації (військової адміністрації), або за результатами моніторингу наявних в електронній системі щодо оцінювання повсякденного функціонування особи даних.
Якщо за результатами перевірки прийнято рішення про необхідність проведення повторного оцінювання особи, про це повідомляється особі, повторне оцінювання якої має бути проведено, на адресу її електронної пошти, а в разі відсутності електронної пошти - шляхом надсилання в паперовій формі протягом п`яти календарних днів засобами поштового зв`язку рекомендованого листа з повідомленням про вручення на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), а також відображається в електронній системі щодо оцінювання повсякденного функціонування особи для лікаря, який направив на оцінювання, по якому проводиться перевірка обґрунтованості рішення. Оцінювання в такому випадку здійснюється на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження, та проведених необхідних досліджень на базі державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова.
Отже, Центр оцінювання функціонального стану особи, може проводити перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями, виключно на виконання ухвали слідчого судді або рішення, ухвали суду стосовно зазначеної в ухвалі слідчого судді або рішення, ухвалі суду особи, за запитом робочої групи із забезпечення моніторингу в сфері оцінювання, утвореної керівником обласної, Київської міської державної адміністрації (військової адміністрації), або за результатами моніторингу наявних в електронній системі щодо оцінювання повсякденного функціонування особи даних.
Судом встановлено наявність в даному випадку підстави для проведення перевірки обґрунтованості рішення про встановлення позивачу групи інвалідності, а саме: постанова слідчого Державного бюро розслідувань від 31.01.2025 року про залучення спеціалістів у кримінальному провадженні №62024000000000923 від 21.10.2024 року, якою залучено у кримінальному провадженні №62024000000000923 від 21.10.2024 року в якості спеціалістів для проведення дослідження працівників ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України». 
Також вказаною постановою визначено перелік питань, які підлягають дослідженню, а саме: Чи обґрунтовано прийнято рішення медико-соціальною експертною комісією встановлення інвалідності ОСОБА_1 .
Отже у відповідача в даному випадку були наявні законодавчо встановлені підстави для проведення перевірки обґрунтованості рішення про встановлення позивачу групи інвалідності.
В свою чергу, відповідач зазначає, що експерти помилково в оскаржуваному рішенні зазначили як підставу для проведення перевірки: кримінальне провадження №62023170010000099 від 10.03.2023 року, в свою чергу, в дійсності підставою для проведення перевірки було кримінальне провадження №62024000000000923 від 21.10.2024 року.
Стосовно вказаного недоліку оскаржуваного рішення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Саме по собі порушення процедури прийняття акту (рішення суб`єкту владних повноважень) не повинно породжувати правових наслідків для його правомірності, крім випадків, прямо передбачених законом. Виходячи з міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акту (рішення) необхідно розуміти не як вимоги до самого акту (рішення), а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на його прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акту (рішення), як правило, тягнуть настання дефектних наслідків.
Разом з тим, не кожен дефект акту (рішення) робить його неправомірним. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення .
Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акту (рішення), а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його правомірність.
Отже, порушення такої процедури може бути підставою до скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення.
Означено позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 18.01.2023 року по справі №826/10888/18.
З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що посилання в оскаржуваному рішенні на неправильну постанову слідчого та номер кримінального провадження, за умови надання відповідної постанови, яка слугувала підставою для проведення перевірки обґрунтованості рішення стосовно позивача, не є фундаментальним порушенням при складанні оскаржуваного рішення, а отже вказані недоліки не тягнуть за собою безумне визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення. 
Таким чином вказані доводи позивача не свідчать про наявність підстави для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення. 
Крім того, суд зауважує, що згідно абз.2 пп.2 п.8 Положення №1338 від 15.11.2024 року передумовою для проведення повторного оцінювання особи слугує рішення про проведення такого оцінювання, яке приймається за результатами перевірки обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями. 
Таким чином суд зазначає, що законодавець виокремив дві окремі процедури, які стосуються перевірки рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями, а саме:
1) перевірка обґрунтованості такого рішення;
2) проведення повторного оцінювання особи.
При цьому суд зазначає, що вказані процедури є самостійними та не є в обов`язковому порядку послідовними.
Таким чином реалізація відповідачем процедури перевірки обґрунтованості рішення не свідчить, що відповідач в обов`язковому порядку зобов`язаний провести повторне оцінювання особи.
Суд зазначає, що в даному випадку ані позивачем, ані відповідачем не надано до суду рішення про необхідність проведення повторного оцінювання особи.
Таким чином доводи позивача про обов`язковість проведення очного повторного оцінювання особи не корелюються із Положенням про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1338 від 15.11.2024 року.
З огляду на зазначене, суд доходить висновку про необґрунтованість доводів позивача про непроведення обов`язкового очного повторного медичного оцінювання як підстави для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення.
Щодо доводів позивача, що відповідачем визначено головуючого під час повторної перевірки визначеного головуючого лікаря не за спеціальністю, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.1 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1338 від 15.11.2024 року (далі – Порядок №1338) цей Порядок визначає процедуру проведення оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - оцінювання), а саме повнолітніх громадян України, іноземців або осіб без громадянства, які проживають в Україні на законних підставах, з обмеженнями повсякденного функціонування або з інвалідністю (далі - особа) з метою визначення наявності або відсутності порушень структур та/або функцій організму, в тому числі фізичних, психічних, інтелектуальних, сенсорних, що можуть призводити до обмежень життєдіяльності, встановлення причини, часу настання, групи інвалідності, а також розроблення рекомендацій, що є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю, з урахуванням індивідуального реабілітаційного плану (за наявності).
Згідно абз.7, 8 п.18 Порядку №1338 справи пацієнтів, що визначені в абзацах першому - п`ятому цього пункту, можуть розглядатися в інших закладах охорони здоров`я відповідно до переліку закладів охорони здоров`я, в яких організовується проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого МОЗ (щодо закладів державної форми власності), розпорядженням керівника обласної, Київської міської держадміністрації (військової адміністрації) за погодженням з МОЗ (щодо закладів комунальної форми власності).
Справи пацієнтів з іншими захворюваннями та станами, не визначеними в абзацах першому - п`ятому цього пункту, розглядаються експертними командами, створеними в закладах охорони здоров`я відповідно до переліку закладів охорони здоров`я, в яких організовується проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого МОЗ (щодо закладів державної форми власності), розпорядженням керівника обласної, Київської міської держадміністрації (військової адміністрації) за погодженням з МОЗ (щодо закладів комунальної форми власності).
Відповідно до п.30 Порядку №1338 головуючим у справі визначається лікар, чия спеціальність відповідає профілю справи. Головуючий у справі представляє особу, яка направлена на оцінювання, доповідає про наявні діагнози та стан здоров`я особи, медичні та інші документи цієї особи.
Головуючий у справі несе відповідальність за складення протоколу розгляду справи та формування проекту рішення експертної команди.
Отже лікар, чия спеціальність відповідає профілю справи, визначається головуючим у справі саме під час повторного оцінювання.
Як вже було зазначено вище, в даному випадку повторне оцінювання позивача не призначалось, а отже вказані доводи позивача не є слушними до обставин справи та не свідчать про протиправність оскаржуваного рішення. 
При цьому надання оцінки обґрунтованості діагнозу за результатом якого позивачу скасовано надану групу інвалідності не входить до повноважень суду з огляду на наступне.
Суд звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 12.06.2020 року справі №810/5009/18 дійшов висновку, що до повноважень суду не належить надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби.
Таким чином суд доходить висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення. 
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п. 29).
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» про визнання протиправним та скасування рішення.
Керуючись ст.2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» про визнання протиправним та скасування рішення – відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення складений 06.03.2026 року, відповідно до ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський