ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/207/26	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Хотенця П.В. 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу 
за позовом 	Товариства з обмеженою відповідальністю "АВСТРІЙСЬКО-УКРАЇНСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ АДВОКАТІВ", м. Київ 	
до 	Фізичної особи - підприємця Максюк Сергія Миколайовича, м. Харків 	
про 	стягнення 179532,30 грн. 	
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "АВСТРІЙСЬКО-УКРАЇНСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ АДВОКАТІВ", м. Київ звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Фізичної особи - підприємця Максюк Сергія Миколайовича, м. Харків, в якій просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за послуги з передачі електричної енергії у загальному розмірі 179532,30 грн, з яких 60268,24 грн основного боргу, 29858,17 грн інфляційних нарахувань, 6890,39 грн 3% річних та 82515,50 грн пені. Просить покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору. 
Ухвалою господарського суду Харківської області від 26 січня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/207/26 та постановлено розгляд справи № 922/207/26 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Процесуальні документи у цій справі (ухвала суду про відкриття провадження у справі) надсилалася позивачу в електронному вигляді до його Електронного кабінету, а відповідачу поштою, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідного документу. 
Позивачем ухвалу суду про відкриття провадження у справі отримано 26 січня 2026 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Від відповідача повернулась ухвала про відкриття провадження у справі з відміткою пошти "за закінченням встановленого терміну зберігання".
Відповідно до частини 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Інформації ж про іншу адресу відповідача у суду немає.
У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (постанова Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі № 904/9904/17).
Таким чином, суд дійшов висновку, що сторони були належним чином повідомлені про розгляд даної справи.
Відзиву на позов відповідачем до суду надано не було.
Згідно статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до частини 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Згідно частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Відповідно до статті 114 Господарського процесуального кодексу України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.
Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка ратифікована Україною 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.
Відповідно до підпункту 3.2.5 “Правил роздрібного ринку електричної енергії” (Правила), затверджених Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312 укладення споживачем договору про постачання електричної енергії споживачу відбувається шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції, для чого споживач подає такому електропостачальнику заяву-приєднання.
12 квітня 2021 року між Фізичною особою - підприємцем Максюк Сергієм Миколайовичем (відповідачем, споживачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю “ЕК “ЕНОЛЛ” (постачальником) укладено договір № 265/НР/ЖОЕ про постачання електричної енергії споживачу.
Згідно пункту 1.1. договору цей договір про постачання електричної енергії споживачу є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами, з урахуванням статтей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до умов цього договору.
Відповідно до пункту 2.1 договору, за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.
Згідно пункту 5.5 договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.
Пунктом 5.6 передбачено, що оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника, споживач. Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього договору. Спецрахунок постачальника визначається у платіжних документах постачальника, у тому числі і у разі його зміни.
Відповідно до пункту 5.7 договору оплата рахунку постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 робочих днів від дати, зазначеної у Комерційній пропозиції, щодо сплати рахунку, оформленого споживачем.
Згідно Комерційної пропозиції від 12 квітня 2021 року, оплата здійснюється у національній валюті України в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника, вказаний у рахунку - фактурі. Оплата здійснюється плановими платежами за графіком: до 22 числа розрахункового періоду - 50% від вартості замовленого обсягу електричної енергії у розрахунковому періоді, до 02 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом - 50% від вартості замовленого обсягу електричної енергії у розрахунковому періоді, остаточний розрахунок за фактично спожитий обсяг електроенергії до 11 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, на підставі рахунку, виставленого постачальником. Фактично спожитий обсяг електроенергії у кожному розрахунковому періоді визначається по даним приладів обліку та фіксується у Акті прийому - передачі електроенергії.
Відповідно до підпункту 1 пункту 6.2 договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору.
Згідно Комерційної пропозиції від 12 квітня 2021 року термін 9строк) виставлення рахунку за електроенергію - не пізніше, ніж за 5 робочих днів до дати платежу. Рахунки за електроенергію направляються на електронну адресу споживача, вказану у заяві - приєднанні.
Відповідно до Комерційної пропозиції від 12 квітня 2021 року споживач здійснює оплату за послуги з розподілу електричної енергії безпосередньо оператору системи розподілу згідно з затвердженим регулятором тарифом на розподіл електричної енергії.
Згідно пункту 5.8. договору у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором, постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня сплачується за кожен день прострочення оплати. Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що визначається цим договором та зазначається в Комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього договору.
Відповідно до Комерційної пропозиції від 12 квітня 2021 року при порушенні споживачем термінів оплати за електричну енергію згідно даної Комерційної пропозиції, споживач зобов`язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення.
Матеріали справи свідчать про те, що на виконання умов договору № 265/НР/ЖОЕ про постачання електричної енергії споживачу від 12 квітня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю “ЕК “ЕНОЛЛ” з 12 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року здійснило постачання електричної енергії для відповідача
В свою чергу Фізична особа - підприємець Максюк Сергій Миколайович не здійснив оплату отриманої та спожитої, у відповідності до умов договору 265/НР/ЖОЕ про постачання електричної енергії споживачу. 
Внаслідок невиконання договірних зобов`язань щодо оплати спожитої електричної енергії у відповідача склалася заборгованість за договором № 265/НР/ЖОЕ про постачання електричної енергії споживачу від 12 квітня 2021 року в сумі 60268,24 грн. 
Як свідчать матеріали справи 03 грудня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕК "ЕНОЛЛ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АВСТРІЙСЬКО-УКРАЇНСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ АДВОКАТІВ" (позивачем) укладено договір купівлі-продажу майнового права - права вимоги №1/12 про постачання електричної енергії споживачу, з усіма укладеними до нього додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін, та доповненнями до договорів, що є їх невід`ємними частинами і став кредитором за заборгованістю Фізичної особи - підприємця Максюк Сергія Миколайовича.
За договором купівлі-продажу майнового права - права вимоги №1/12 від 03 грудня 2025 року новий кредитор (Товариство з обмеженою відповідальністю "АВСТРІЙСЬКО-УКРАЇНСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ АДВОКАТІВ") повністю одержало право замість первісного кредитора (Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕК "ЕНОЛЛ") вимагати від боржника (Фізичної особи - підприємця Максюк Сергія Миколайовича) належного виконання грошових зобов`язань у сумі 60268,24 грн на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу і пред`явити їх до сплати боржнику.
Таким чином. станом на 22 січня 2026 року у Фізичної особи - підприємця Максюк Сергія Миколайовича перед позивачем склалася заборгованість у розмірі 179532,30 грн, з яких 60268,24 грн основного боргу, 29858,17 грн інфляційних нарахувань, 6890,39 грн 3% річних та 82515,50 грн пені
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.
Згідно статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно статті 633 Цивільного кодексу України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.
Відповідно до статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Відповідно до статтей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.
За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 60268,24 грн основного боргу задовольнити.
Щодо стягнення із відповідача заявлених позивачем суми пені у розмірі 82515,50 грн, суд зазначає наступне.
Згідно пункту 5.8. договору у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором, постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня сплачується за кожен день прострочення оплати. Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що визначається цим договором та зазначається в Комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього договору.
За приписами частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до частини 3 статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно частини 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 82515,50 грн пені задовольнити.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 6890,39 грн 3% річних та 29858,17 грн інфляційних нарахувань, суд зазначає наступне.
Згідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.
Суд, перевіривши розрахунок позивача вказаних сум 3% річних та інфляційних нарахувань дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 6890,39 грн 3% річних та 29858,17 грн інфляційних нарахувань є такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Згідно частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином на відповідача покладається судовий збір у розмірі 3328,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 165, 196, 201, 208-210, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд  

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Фізичної особи - підприємця Максюк Сергія Миколайовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВСТРІЙСЬКО-УКРАЇНСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ АДВОКАТІВ" (01104, м. Київ, вул. Болсуновська, буд. 2А, офіс 231, розрахунковий рахунок НОМЕР_2 в АТ "КБ "ГЛОБУС", МФО 380526, код ЄДРПОУ 44671862) суму заборгованості за послуги з передачі електричної енергії у загальному розмірі 179532,30 грн, з яких 60268,24 грн основного боргу, 29858,17 грн інфляційних нарахувань, 6890,39 грн 3% річних та 82515,50 грн пені, а також судовий збір у сумі 3328,00 грн.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу. 

Повне рішення складено "26" березня 2026 р. 

Суддя		П.В. Хотенець