Справа № 134/1914/25
1-кп/134/37/2026
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 лютого 2026 року селище Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області
в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , 
за участю: прокурора ОСОБА_3 , 
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 жовтня 2025 року за № 12025025190000107 про обвинувачення 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тернівка Крижопільського району Вінницької області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, 

встановив:

ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне виготовлення наркотичних засобів без мети збуту, достовірно знаючи, що канабіс відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, пов`язаних із порушенням правил обігу наркотичних засобів, у невстановлений дату та час, але не пізніше кінця вересня 2025 року на присадибній земельній ділянці, за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , виростив кущі канабісу, які зірвав з метою подальшого їх висушування, тим самим, незаконно придбав наркотичний засіб - канабіс, для власних потреб, без мети збуту.
Надалі, зірвані рослини канабісу переніс на горище житлового будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , для висушування, тим самим, здійснюючи їх незаконне виробництво та незаконне зберігання, без мети збуту. У подальшому, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне зберігання, частину зірваних рослин канабісу зберігав у кімнаті житлового будинку, а іншу частину продовжував висушувати на горищі цього ж приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . При проведені обшуку домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено сухі стебла з листям ззовні схожі на рослини коноплі. Загальна маса канабісу, який відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг якого обмежено, масою (у перерахунку на висушену речовину) становить 1259,87 г.
Відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що підлягають спеціальному контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 (далі – Перелік), канабіс (Таблиця II Список № 1) віднесений до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.
Згідно з наказом МОЗ України «Про затвердження Таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, що знаходяться у незаконному обігу» № 188 від 01.08.2000, наркотичний засіб «канабіс» масою 1259,87 г становить великі розміри.
За незаконні придбання, виробництво та зберігання наркотичного засобу без мети збуту у великих розмірах ОСОБА_4 підлягає кримінальній відповідальності за ч. 2 ст. 309 КК України.
Винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення стверджується сукупністю зібраних по справі доказів.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, визнав повністю, розкаявся, запевнив, що більше такого не повториться. Обвинувачений підтвердив обставини зазначені в обвинувальному акті, разом з тим зазначив, що насіння канабісу придбав через мережу інтернет для власного споживання. Дане насіння посіяв у себе на городі, виросло 5 кущів, в подальшому він зрізав їх та виніс на горище щоб воно висохло. Використовував верхівки рослини. Подрібнював їх та курив, використовуючи сигарети.
Об`єктивно вина обвинуваченого стверджується даними: 
- рапорту старшого інспектора чергового відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області від 03.10.2025 року, з якого вбачається, що 03 жовтня 2025 року о 19 годині 31 хвилина надійшов рапорт, про те, що в ході проведення заходів було отримано інформацію, про те, що громадянин на ім`я ОСОБА_5 , житель Тульчинського району за своїм місцем проживання незаконно зберігає наркотичні речовини – канабіс;
- протоколу обшуку від 15 жовтня 2025 року та відеозапису до нього, в якому відображено, що обшук проводиться за адресою: АДРЕСА_1 . Під час обшуку в кімнаті та на горищі приватного житлового будинку виявлено та вилучено: речовину рослинного походження у висушеному стані зеленого кольору та білий політерний мішок з речовиною рослинного походження зеленого кольору у висушеному стані;
- висновку експерта від 22.10.2025 року № СЕ-19/102-25/22630-НЗПРАП, відповідно до якого надані на дослідження фрагменти верхівкових частин рослин, що містяться у спеціальному пакеті WAR 1962255 є канабісом, який відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг якого обмежено, масою (у перерахунку на висушену речовину) - 44,68 г; фрагменти верхівкових частин рослин, що містяться у прозорому полімерному пакеті, який скріплено пломбою з номером Н46666371 є канабісом, який відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг якого обмежено, масою (у перерахунку на висушену речовину) -1215,19 г.
Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України суд повинен оцінювати докази на основі всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Зазначені докази в їх взаємозв`язку суд вважає належними та допустимими в розумінні ст. ст. 64, 85, 86 КПК України. 
Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши під час судового розгляду всі обставини кримінального провадження, оцінивши відповідно до ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ухвалення обвинувального вироку), суд дійшов висновку про доведення у ході судового розгляду винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у незаконному придбанні, виробництві та зберіганні без мети збуту наркотичних засобів у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.
Отже, в судовому засіданні встановлено, що дійсно відбулося незаконне придбання, виробництво та зберігання без мети збуту наркотичного засобу канабісу у великому розмірі, а саме загальною масою (у перерахунку на висушену речовину) – 1259,87 г. 
Обвинувачений на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-яким психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждав, не страждає на такі і в теперішній час, поводиться адекватно. Тому суд визнає його осудним та відповідальним за скоєне.
При призначенні покарання суд згідно зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що відповідно до ст. 12 КК України вчинені ним злочини відносяться до нетяжких злочинів.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є його шире каяття.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
Згідно ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженим так і іншими особами. Для досягнення мети покарання суд керується принципами індивідуалізації та справедливості покарання. Цілі покарання запобігання і попередження вважаються характеристиками кримінально-правових санкцій (рішення ЄСПЛ «Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства»).
Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
При вирішенні питання щодо призначення покарання ОСОБА_4 за вчинене ним кримінальне правопорушення, суд керується такими фактами та відповідною їх правовою і моральною оцінкою.
Так, у справі № 133/3123/20 (постанова від 24.04.2024) Касаційний кримінальний суд висловив правову позицію про те, що особу обвинуваченого в контексті ст. 414 КПК України слід розуміти як сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, стосовно якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на час прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду на мету і засади його призначення.
Іншими проявами ставлення обвинуваченого до вчиненого, наявність або відсутність яких береться судом до уваги, є внутрішні переживання того, що сталося, усвідомлення вини, почуття сорому, докорів сумління (справа № 481/640/23).
Критерієм порівняння різних кримінально-правових заходів та/або способів їх реалізації з точки зору покращення/погіршення юридичного становища людини є ступінь втручання у її права і свободи залежно від характеру і тривалості зумовлених відповідними заходами обмежень, заборон та/або додаткових обов`язків і співвідношення їх з інтересами особи.
Призначення за вироком суду покарання завжди передбачає конкуренцію інтересів обвинуваченого щодо уникнення чи мінімізації негативних правових наслідків для себе й інтересу держави, який полягає у притягненні винної особи до кримінальної відповідальності в міру її вини. Зазначене зумовлюється юридичною природою покарання як передбаченого законом обмеження прав і свобод засудженого, що згідно зі ст. 50 КК застосовується за вироком суду з метою кари, виправлення особи і запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи із зазначеного ціннісного орієнтиру законодавчий перелік видів покарання, встановлений у ст. 51 КК України, побудований за принципом «сходів», де кожному виду покарання відведено відповідний щабель на шляху від менш до більш суворого.
При призначенні покарання суд враховує і дані про особу обвинуваченого та соціально-психологічну характеристику обвинуваченого,оцінює особу обвинуваченого за критерієм його суспільної небезпечності. Згідно досудової доповіді від 04.02.2026 року, складеної посадовою особою Тульчинського районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області щодо обвинуваченого ОСОБА_4 : беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства відповідно до результатів оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк, за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що будуть спрямовані на виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.
Визначаючи вид покарання обвинуваченому, суд, окрім наведених вище обставин, також враховує характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного злочину, всі відомості про особу обвинуваченого, те що на обліку психіатра та на наркологічному обліку не стоїть, раніше не судимий, позицію прокурора, обвинуваченого та приходить до висновку, що виправлення і перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, та про необхідність призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України, при цьому, враховуючи пом`якшуючі обставини, у розмірі приближеного до мінімального.
Разом з тим, враховуючи особу ОСОБА_4 , який є особою не судимою, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, позицію прокурора та висновок органу з питань пробації про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, а також інші в сукупності обставини і їх поєднання, які пом`якшують покарання та знижують ступінь небезпечності обвинуваченого для суспільства, суд приходить до висновку у відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього передбачених ст. 76 КК України обов`язків.
Саме таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, є гуманним, справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Підстав для призначення ОСОБА_4 більш м`якого покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 309 КК України, а саме у виді штрафу, враховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, предметом кримінального правопорушення є наркотичні засоби у великих розмірах та особу обвинуваченого, який не працює, живе за рахунок батьків, суд не вбачає.
Поряд з цим суд враховує, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, а також для попередження вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами.
Визначене покарання, на думку суду, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти росії» від 09 червня 2005 року; «Фрізен проти росії» від 24 березня 2005 року; «Ісмайлова проти росії» від 29 листопада 2007 року).
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Відповідно до ст. 100 КПК України – речовий доказ – наркотичний засіб – слід знищити.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави необхідно стягнути процесуальні витрати - документально підтверджені витрати на залучення експертів в розмірі 4457,00 гривень.
Кримінальним правопорушенням майнової шкоди не завдано, цивільний позов не заявлявся, запобіжний захід до обвинуваченого під час досудового розслідування не обирався і підстав для його застосування до набрання вироком законної сили, враховуючи положення ст. 176 КПК України, немає.
Керуючись ст. ст. 124, 174, 368, 370, 374-376 КПК України, суд –

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати по справі в сумі 4457 (чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім) гривень 00 копійок.
Арешт накладений ухвалою слідчим суддею Крижопільського районного суду Вінницької області від 16 жовтня 2025 року – скасувати.
Речові докази:
- рослини (речовину рослинного походження) в кількості 44,68 г., яка поміщена в сейф-пакет 8888196 та передана на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Тульчинського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області (книга обліку речових доказів № 295, порядковий номер 45), - знищити;
- рослини (речовину рослинного походження) в кількості 1215 г., яка поміщена в пакет полімерний L36312371 та передана на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Тульчинського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області (книга обліку речових доказів № 295, порядковий номер 46), - знищити.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Крижопільський районний суд Вінницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя