Справа № 692/1944/25
Провадження № 2/692/200/26
10.04.26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2026 року Драбівський районний суд Черкаської області в складі: головуючого судді – Чепурного О.П., при секретарі – Бубир В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Драбів в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 
ВСТАНОВИВ:

 
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 16.06.2017 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №RF2r-61570, згідно з яким останній отримав кредит у сумі 70000,00 грн., які були надані відповідачу в безготівковій формі, шляхом перерахування кредитних коштів за дорученням позичальника. Строк кредитування до 15.06.2022 року. Згідно з п.4.1. договору передбачено, що відповідач сплачує банку відсотки за процентною ставкою 47,99 % річних, реальна річна процентна ставка 60,07% річних. Відповідач був ознайомлений та прийняв усі умови договору та зобов`язався їх виконувати. 
25.06.2021 року між АТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» було укладено договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами №250621/1 у відповідності до умов якого, права вимоги за кредитним договором №RF2r-61570 від 16.06.2017 року перейшли до нового кредитора, а саме ТОВ «ФК «Приватні інвестиції».
В зв`язку з тим, що позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання та кредит в строки не повернув, загальна сума заборгованості за кредитним договором №RF2r-61570 від 16.06.2017 року становить 87768,47 грн., яка складається з:
-50663,86 грн. заборгованість за кредитом;
-37104,61 грн. заборгованість за відсотками.
Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Драбівського районного суду від 07.01.2026 року.
Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, останньому був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідач відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не направив, хоча був повідомлений про дату судового засідання у порядку визначеному чинним законодавством. 
Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цього кодексу.
13.06.2017 року відповідач ОСОБА_1 підписав анкету-заяву №RF2r-61570 фізичної особи на отримання готівкового кредиту, де виявив бажання отримати кредит та вказав бажаний розмірі, строк, щомісячний платіж, процентну ставку, ціль, комісії, відомості про свої персональні дані.
Як вбачається з копії кредитного №RF2r-61570, 16.06.2017 року між АТ «Кредобанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, предметом якого було те, що банк зобов`язався надати у власність позичальникові грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі. Розділом 2 договору визначені індивідуальні умови кредитування: сума та валюта кредиту: 70000,00 грн., дата видачі: 16 червня 2017 року, строк (термін) кредитування: 60 місяців терміном до 15 червня 2022 року, для обліку виданих кредитних коштів банк відкрив позичковий рахунок. Шляхом підписання договору позичальник підтвердив, що він до видачі кредиту ознайомився з діючими тарифами банку та правилами надання комплексних банківських послуг фізичним особам. 
До договору додано Додаток 1 до договору – графік платежів за кредитним договором №RF2r-61570, 16.06.2017 року.
Анкета-заява від 13.06.2017 року, кредитний договір №RF2r-61570 від 16.06.2017 року містять відомості у графі «позичальник» про паспортні дані відповідача та його особистий підпис.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст.628ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Згідно з ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Враховуючи викладене, суд вважає укладеним кредитний договір, який підписаний позичальником.
Щодо переходу права вимоги за кредитним договором суд зазначає наступне.
25.06.2021 року між АТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» було укладено договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами №250621/1 у відповідності до умов якого, права вимоги за кредитним договором №RF2r-61570 від 16.06.2017 року перейшли до нового кредитора, а саме ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», що підтверджується витягом з реєстру боржників. До договору факторингу позивачем додано платіжне доручення №2 від 25.06.2021 р., та повідомлення боржника ОСОБА_1 про заміну кредитора у зобов`язанні та відступлення права вимоги від 29.06.2021 р. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно зі ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Таким чином, перехід права вимоги до позивача підтверджується доданим до позову договором факторингу та реєстром боржників.
Щодо розміру заборгованості суд зазначає наступне.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №RF2r-61570 від 16.06.2017 року заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 87768,47 грн., з яких:
-50663,86 грн. заборгованість за кредитом;
-37104,61 грн. заборгованість за відсотками.
Перерахування коштів за кредитним договором відповідачу підтверджується меморіальними ордерами №34530288 від 16 червня 2017 року на суму 17215,81 грн., №34531127 від 16 червня 2017 року на суму 46458,41 грн. та №34531465 від 16 червня 2017 року на суму 6325,78 грн. Розміри сум перерахування узгоджуються з умовами визначеними в п. 2.4 кредитного договору.
Таким чином, суд вважає, що позивачем доведено, що відповідач отримав кредитні кошти за договором у визначеному у ньому розмірі, що окрім того ним не заперечується, а тому суд вважає, що заборгованість за отриманим тілом кредиту підтверджується та підлягає стягненню.
Щодо розміру заборгованості за відсотками, то відповідно до п.4.1. договору передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 47,99% річних, проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360», за ставкою визначеною в п.4.1. Позичальник здійснює погашення заборгованості за кредитним договором відповідно до графіку платежів (п.5.2.).
Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом відсотки за користування кредитом нараховувалися за умовами визначеними в договорі, за період з 16.06.2017 по 24.06.2021, тобто в межах дії строку договору та у визначеній в договорі відсотковій ставці в розмірі 47,99%.
25.07.2025 року за Вих. №1581343 позивачем було направлено відповідачу повідомлення – вимога про погашення заборгованості.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, що встановлені договором.
Ч. 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно з ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення тіла кредиту та процентів, оскільки судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання по кредитному договору. 
Окрім того, позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13165,27 грн.
Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відноситься до витрат пов`язаних з розглядом справи. 
На підтвердження понесених витрат позивача на правову допомогу його представник надав суду копію договору про надання правової допомоги №07/10/2021 від 07.10.2021 року з адвокатським об`єднанням «СмартЛекс».
Відповідно до ч.4, 5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат понесену позивачем на професійну правничу допомогу, суд враховує Постанову Верховного Суду від 13 березня 2025 року у справі № 275/150/22 (провадження № 61-13766св24), в якій зазначено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу за відсутності заперечень з боку відповідача підлягає стягненню на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України). У відповідності з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір потрібно сягнути з відповідача.
Керуючись ст.ст. 526, 530, 549, 550, 551, 624, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст. 12-13, 76-81, 141, 229, 259, 263-265, 273-274, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» заборгованість по кредитному договору № RF2r-61570 від 16.06.2017 року у сумі 87768 гривень 47 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» судові витрати у розмірі 15587 гривень 67 копійок. 
Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий