Номер провадження: 22-ц/813/6761/25 
Справа № 502/619/25
Головуючий у першій інстанції Маслеников О. А.
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2025 року          м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.

за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду
апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Грєкова Наталя Прокопівна
на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 20 червня 2025 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення додаткових витрат на утримання дитини за останні 3 роки. Обґрунтовуючи вимоги позивач в позовній заяві вказала, що 19 липня 2014 року вона - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклала шлюб з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Від шлюбу у сторін народилася дитина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 04.12.2020 року. Наразі дитина проживає з позивачем. Після розлучення, відповідач за минулі роки дитині не допомагав та не спілкувався з сином. Матеріальної допомоги не надавав, у вихованні не був зацікавлений. Після розлучення позивач не подавала на поділ спільно набутого під час шлюбу майна, у зв`язку із усною домовленістю з колишнім чоловіком, ОСОБА_2 , про те, що вантажна машина та інше устаткування йому потрібно для роботи і тим самим він зможе повноцінно забезпечувати дитину та надавати кошти для її утримання. Малолітній син, ОСОБА_3 , проживає разом з позивачем та перебуває на повному її утриманні. Відповідач, ОСОБА_2 , протягом останніх трьох років з сином не зустрічався та не спілкувався, навчанням, розвитком, та здоров`ям сина не цікавився, школу та гуртки жодного разу не відвідував, з вчителями школи та тренерами з приводу сина не спілкувався. Участь у вихованні та додаткових витратах ніколи не брав. Участь у незапланованих додаткових витратах на лікування, оздоровлення та відпочинок, розвиток здібностей (оплату додаткових занять з іноземної мови) протягом усього часу, починаючи з моменту розірвання шлюбу, відповідач не приймав. За останній час доходів позивача не вистачає на утримання сина. Щомісяця позивач сплачує батьківські внески та харчування у Кілійський ЗЗСО №3, за останні три роки сума склала 7240 (сім тисяч двісті сорок) гривень 00 коп. Також дитина ходить на додаткові заняття з іноземної мови, що вкрай необхідно для розвитку його здібностей та розвитку як особистості, за три роки занять з репетитором позивач сплатила 33 000 гривень 00 коп. Син самостійно проявив бажання та займається у спортивній групі Джиу-джитсу: кімоно – 500 гривень, самі заняття за останні три роки 7500 гривень, що в свою чергу дає йому змогу нормального фізичного розвитку та повноцінного життя. Також для фізичного розвитку відвідує заняття з футболу: бутси - 950 гривень, м`ячі 5 шт. - 450 гривень, спортивна форма - 800 гривень; загальна сума за два роки навчання 4400 гривень. На харчування, комунальні послуги та інші щоденні потреби сина позивач також сплачує сама. Самостійно придбала комп`ютерну техніку Ноутбук - 9700 гривень Телефон за ціною - 7199 гривень, які необхідні для повноцінного навчання та занятій онлайн, які регламентовані школою та з початком війни стали нормою та сьогоденням, без чого неможливо забезпечити дитині нормальний навчальний процес та реалізувати її право на навчання. Дитині було придбано 26.05.2024 року «Диван дитячій» - 16 800 гривень. Для навчання 25.08.2024 року купили «стілець офісний дитячій» - 2500 гривень та «стіл письмовий дитячій» - 4300 гривень. Додатковими витратами для дитини за останні три роки були витрати на придбання одягу та взуття, а саме 22 370 гривень. Загальна сума фактичних витрат позивачем, що викликані особливими обставинами, а саме необхідністю консультації ортодонта та лікування сина 20.02.2025 року, становить 12 800 гривень, а також витрати на проїзд у сумі 520 (п`ятсот двадцять) гривень. У зв`язку з частими хворобами дитина потребує додаткових витрат на лікування: медичне обстеження, лікування в медичних закладах та придбання ліків. Понесені позивачем витрати за останній період складають 3380 гривень. З моменту розлучення батько жодного разу не допомагав дитині та, навіть, коли позивач просила допомогти з лікуванням, взагалі ігнорував її прохання. На дзвінки він не відповідає. Відповідач, працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно, здає в оренду земельну ділянку, має транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати, має постійне місце роботи, а тому позивач вважає, що відповідач може сплачувати визначений нею розмір аліментів. Відповідно до п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України позивач повідомляє, що понесені нею витрати становлять 3200 грн (витрати за надання правничої допомоги).
Зважаючи на викладене, позивач просила суд:
- стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 4500 грн щомісячно, починаючи стягнення з 21.03.2025 року і до повноліття дитини.
- стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 додаткові витрати на утримання дитини за останні 3 роки в розмірі 1/2 всіх витрат, а саме: 66 105 грн.
- стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 3200 грн.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 20 червня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , щомісячно аліменти у розмірі 2000 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення позивача до суду – 25.03.2025 року і до досягнення дитиною повноліття – ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , додаткові витрати на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , - в розмірі 6400 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , - 1600 гривень понесених витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 - 1211,20 гривень судового збору в дохід держави.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць допустити до негайного виконання.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів суд взяв до уваги потреби дитини в матеріальному забезпеченні та догляді, рівність батьків щодо обов`язку утримувати дитину, врахував наявність у відповідача іншої неповнолітньої дитини та прийшов до висновку, що аліменти в розмірі 2000 грн будуть достатніми для того, щоб забезпечити виконання батьківського обов`язку відповідача, щодо утримання своєї неповнолітньої дитини. Стосовно позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини за останні три роки, суд виходив з того, що регулярне відвідування дитиною спортивних секцій, придбання дитині одягу, взуття, меблів та витрати на світні послуги не є тими додатковими витратами, які викликані обставинами у розумінні ст. 185 СК України, а є витратами на утримання дитини, тобто аліментами, які вже стягнуті з відповідача, але разом з тим суд визнав витрати на лікування зубів доведеними та стягнув половину понесених цих витрат з відповідача. При визначенні витрат на професійну правничу допомогу, суд врахував складність справи та виконаної адвокатом роботи, виходив з принципу співмірності, критерію реальності а також розумності понесених витрат, з того, що справа не становить значної складності та розглядалась у спрощеному позовному провадженні – та прийшов до висновку про часткове задоволення цих вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Грєкова Н.П. подала апеляційну скаргу, в якій просять оскаржуване рішення скасувати повністю та ухвалити нове рішення у справі, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, вмотивована тим, що відповідач не дотримується обов`язку утримувати дитину та не надає кошти на потреби дитини, обґрунтовуючи невиконання свого батьківського обов`язку різними життєвими обставинами та іншими витратами, спрямованими особисті потреби. Наголошується, що дитина сторін проживає разом із матір`ю, а відтак основний тягар по її утриманню, що включають в себе також незаплановані (непередбачувані) витрати, лежать саме на позивачу.
Щодо стягнення додаткових витрат, то стороною скаржника зазначається, що чинним законодавством України не передбачений вичерпний перелік таких додаткових витрат, і підставою призначення додаткових витрат є особливі обставини, які можуть бути зумовлені, як негативними так і позитивними фактами. Крім того, судом проігноровано той факт, в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан і навчання дітей здебільшого здійснюється в дистанційному режимі з застосуванням засобів зв`язку (телефону чи ноутбуку), які були придбані позивачко. А тому, з урахуванням того, що позивач не сплачував добровільно жодних коштів на утримання дитини, то цілком обґрунтовано вимагати з нього відшкодування суми витрат понесених на спільну дитину за останні три роки.
Стороною скаржників, також звертається увага на те, що наявність у відповідача іншої дитини, не позбавляє його обов`язку сплачувати аліменти на утримання дитини, що була народжена пізніше, в розмірі необхідному для забезпечення її гармонійного розвитку. Тим більше матір з часу розірвання шлюбу не вимагала стягнення аліментів та самостійно забезпечувала розвиток спільної з відповідачем дитини, що не спростовується відповідачем. До того ж відповідач в силу свого відносно молодого віку (має 40 років), належного стану здоров`я, оскільки протилежного в справі не доведено, має можливість працювати і заробляти кошти, щоб забезпечити утримання всіх своїх дітей в достатньому для їх гармонійному розвитку рівні. Крім того, на думку позивачки, оскільки відповідачу нічого не заважало виплачувати їй борг в сумі 4000 (чотирьох тисяч ) грн на місяць, то і на даний час нічого не заважає йому сплачувати аліменти саме в цій сумі 4500 ( чотири тисячі п`ятсот ) грн на місяць.
З посиланням на критерії які застосовує Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, правову позицію в постанови ВП ВС від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, постанови від 05 червня 2024 року у справі № 910/14524/22, постанова від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, додаткові постанов ВП ВС від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц , сторона скаржників вважає, що зменшення суми витрат на правничу допомогу є незаконною та не обґрунтованою.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подав на неї відзив, в якому зазначає, що апеляційна скарга не обґрунтована та не містить жодних доказів, просить оскаржуване рішення залишити без змін.
У відзиві наголошується, що відповідач самостійно як вдовець утримує свою доньку, сплачує їй навчання та проживання у гуртожитку та інші потреби. 
ОСОБА_2 , щодо твердження позивача що він жодним разом не надавав фінансової допомоги сину, не вживав заходів при лікуванні дитини, зазначає, що ця інформація не відповідає дійсності. Наголошується, що як тільки позивач подала заяву про розлучення, він відразу на її карту щомісяця перераховував кошти на утримання дитини від 1500 грн до 2000 грн, на підтвердження чого надає суду копії квитанцій про перерахунок коштів на картку позивача починаючи з жовтня 2019 року. Крім того, під час хвороби сина він позивачу надавав гроші, купував необхідні речі для навчання сина, а саме пластилін, олівці та інше що вимагала позивачка (підтвердження відображені у копіях чеків).
Також, ОСОБА_2 зазначається, що позивачка останній час не дозволяє йому спілкуватися з сином, і після таких її дій він дійсно перестав добровільно перераховувати кошти на її картку для утримання сина і сам запропонував подати на аліменти, щоб мати змогу через орган опіки та піклування контролювати витрати на утримані сина, а не її та інші витрати не пов`язані з утримання сина.
До того ж, відповідачем звертається увага на те, що позивач долучила до справи квитанції про затрати на утримання сина, які не мають жодного відношення та підтвердження, що саме ці затрати були використані на утримані дитини.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.
Від представника ОСОБА_1 адвоката Грєкової Н.П. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, вимоги апеляційної скарги підтримують в повному обсязі.
Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. 
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників які не з`явились.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 20.11.2007 р. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 зареєстрували шлюб 20.11.2007 року, про що зроблено актовий запис за № 08.
Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_4 від 18.05.2011 р., актовий запис № 11, – ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_5 від 19.04.2011 р., актовий запис № 10, ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_10 .
Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_6 від 16.08.2016 р., актовий запис № 7473, – ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Рішенням Кілійського районного суду Одеської області № 502/900/20 від 04.12.2020 р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.
Відповідно довідки виконавчого комітету Катлабузької селищної ради Одеської області № 379/15-14 від 29.04.2025 р., до складу сім`ї ОСОБА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 входить донька – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Згідно останнього запису з трудової книжки серії НОМЕР_7 від 24.07.2001 р., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 24.03.2022 р. звільнений за згодою сторін за ст. 36 п.1 КЗпП України.
На підтвердження додаткових витрат на дитину – ОСОБА_3 , викликаних особливими обставинами, позивачем надано:
-розрахунок витрат на одяг загальною сумою 22 370 грн.;
-докази понесення витрат на стоматологічні послуги в розмірі 12 800 грн згідно акту виконаних робіт ФОП ОСОБА_6 ;
-докази понесення витрат на дитячі меблі загальною сумою 6800 грн згідно рахунку № 188 від 25.08.2023 р.;
-докази понесення витрат на дитячі меблі загальною сумою 16 800 грн згідно товарного чеку від 26.05.2024 р.;
-докази понесення витрат на дитячу літературу загальною сумою 370 грн згідно видаткової накладної від 19.12.2024 р.;
-докази понесення витрат на одяг загальною сумою 399 грн згідно видаткової накладної № 12098 від 11.02.2025 р.;
-докази понесення витрат на одяг загальною сумою 1157 грн згідно рахунку фактури № 6622985*96*23*3*1243991 від 05.12.2023 р.;
-докази понесення витрат на одяг загальною сумою 1088 грн згідно рахунку фактури № 6622985*96*23*3*1161091 від 22.11.2023 р.;
-докази понесення витрат на одяг загальною сумою 1442 грн згідно рахунку фактури № 6622985*96*24*3*153901 від 08.02.2024 р.;
-докази понесення витрат на одяг загальною сумою 375 грн згідно рахунку фактури № 6622985*96*24*3*960767 від 30.05.2024 р.;
-докази понесення витрат за харчування у Кілійському ЗЗСО загальною сумою 462 грн згідно платіжних інструкцій від 03.04.2023 р., 30.04.2023 р, 31.08.2023 р., 03.12.2023 р., 27.01.2024 р. 21.02.2024 р., 07.03.2024 р..
Згідно наданої відповідачем платіжної інструкції № 0.0.4191892050.1 ОСОБА_5 сплачено плату в розмірі 4000 грн за проживання у гуртожитку за період з 02.2025 р. по 09.2025 р.
31.08.2024 р. ОСОБА_5 перераховано до ІДГУ суму в розмірі 3939,60 грн.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статі 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (частини перша, друга статті 181 СК України).
У разі неможливості досягнення між батьками угоди про добровільне відрахування (сплату) одним з них аліментів, кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду.
За положеннями частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до частини першої статті 182 СК України розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявності на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставин, що мають істотне значення.
Частиною другою статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно із частинами першою, другою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; та інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до частини третьої статті 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для стягнення аліментів. Однак суд першої інстанції не вірно визначив розмір стягнутих аліментів.
Нормами чинного законодавства передбачено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, зокрема, батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Так, встановлено, що за віком відповідач є працездатною особою, докази на предмет скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров`я, як платника аліментів, ненадані, на його утриманні перебуває неповнолітня донька, а тому колегія суддів прийшла до висновку про можливість сплати відповідачем аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 3000 грн, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення позивача до суду -25.03.2025 року і до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Апеляційний суд вважає, що такий встановлений розмір аліментів на утримання дитини буде необхідним та достатнім для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку і відповідатиме засадам розумності, справедливості.
Визначений розмір аліментів на переконання колегії суддів дозволить зберегти баланс між потребами дитини та потребами відповідача та відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності.
Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли часткове відображення під час апеляційного розгляду.
Твердження відповідача, щодо не врахування, що при визначенні розміру аліментів не було враховано, що на його утриманні перебуває неповнолітня донька, є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині стягнення додаткових витрат на дитину, то колегія суддів дійшла висновку, що в цій частині рішення, судом першої інстанції було встановлено усі обставини справи та надано їм належну правову оцінку.
Відповідно до положень частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до якого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Частиною другою статті 185 СК України визначено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або повністю.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Ці правила стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей.
Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.
Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, потрібно враховувати, якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У разі, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2022 року у справі № 761/27222/10 (провадження № 61-8815св21).
У постанові від 4 грудня 2019 року у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) Верховний Суд зазначив, що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які підтверджують, зокрема, витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструмента або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
Розмір додаткових витрат на дитину має бути обґрунтованим та підтверджуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що витрати на лікування зубів дитини є додатковими витратами та обґрунтовано стягнув частину цих витрат з відповідача.
Також, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що регулярне відвідування дитиною спортивних секцій, придбання дитині одягу, взуття меблів та витрати на освітні послуги (в тому числі придбання телефону або ноутбука) не є додатковими витратами на дитину у розумінні статті 185 СК України.
Таким чином, відсутні підстави для зміни чи скасування рішення суду в цій частині, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Щодо рішення суду про стягнення витрат на правничу допомогу, які суд задовольнив частково, керуючись цивільно-процесуальним законодавством, та враховуючи пропорційність до частки задоволених вимог, колегія суддів вбачає підстави для зміни розміру цих вимог, шляхом збільшення розміру з 1600 грн до 2000 грн.

Також, колегія суддів вважає за потрібним зауважити, що сторони не позбавлені можливості, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (стаття 192 СК України).

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про зміну рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутих аліментів, збільшивши розмір аліментів з 2000 грн до 3000 грн та змінити в частині стягнутих витрат на правничу допомогу збільшивши розмір з 1600 грн до 2000 грн.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Грєкова Наталя Прокопівна, задовольнити частково.

Рішення Кілійського районного суду Одеської області від 20 червня 2025 року змінити в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліментів стягнутих рішенням суду на утримання ОСОБА_3 , збільшивши розмір аліментів з 2000 грн до 3000 грн та змінити в частині стягнутих витрат на правничу допомогу збільшивши розмір з 1600 грн до 2000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня її проголошення.
Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

В.В. Кострицький