Справа № 760/31255/24
Провадження 2/760/10622/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2026 року           м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва
у складі головуючого - судді Аксьонової Н.М.,
з участю секретаря судового засідання Хашемі Е.А.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ФОП ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 2500 грн, судовий збір у розмірі 1211,20 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 12793,30 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між ПрАТ «СК «Вусо» та ПП «Транс Логістик» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №DNH0UA-214 PORV від 25 лютого 2021 року, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортного засобу, а саме автомобіля «Renault Logan Lift», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 ».
22 грудня 2021 року о 18 годині 15 хвилин по вул. Люстдорфська дорога в м. Києві по вул. Марка Безручко, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Renault LAGUNA», д.н.3. « НОМЕР_2 », під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «Renault Logan LIFE», д.н.з. « НОМЕР_3 », під керуванням ОСОБА_3 .
Постановою Шевченківского районного суду Київської області від 17 лютого 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адвмністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
У результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Renault Logan LIFE», д.н.з. « НОМЕР_3 ».
Потерпіла особа від вищезазначеної ДТП - ПАТ «САВ 92» (власник автомобіля «Renault Logan LIFE», д.н.з. « НОМЕР_3 », звернулась до ПрАТ «СК «Вусо» із заявою на виплату страхового відшкодування.
28 грудня 2021 року співробітниками ПрАТ «СК «Вусо» було проведено огляд транспортного засобу «Renault Logan LIFE», д.н.з. « НОМЕР_3 », щодо пошкоджень, завданих внаслідок ДТП від 22 грудня 2021 року та складено акт (протокол) огляду транспортного засобу - заява на виплату, фото-таблицю пошкоджень.
Згідно рахунку-фактури №25134 від 29.12.2021 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Renault Logan LIFE», д.н.3. « НОМЕР_3 », склала 9 783, 65 грн. 
На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР №2927948 в ПрАТ «НАСК «ОРАНТА».
ПрАТ «НАСК «ОРАНТА» визнало ДТП від 22 грудня 2021 року страховим випадком та здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» згідно Полісу №АР 9427948 розрахованою з вирахуванням розміру франшизи (2500,00 грн) у розмірі згідно чинного законодавства.
29 липня 2024 року ПрАТ «СК «Вусо» (первісний кредитор) та ФОП ОСОБА_1 (новий кредитор) уклали Договір №29/07/2024 про відступлення права вимоги від 29 липня 2024 року.
Ухвалою суду від 16 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.
Відповідно до ст.190 ЦПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів, крім випадків, якщо позов подано в електронній формі через електронний кабінет.
Згідно ч.6 ст.272 ЦПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження разом з копією позовної заяви та додатками. Однак відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №0610226593147 лист повернувся до суду без вручення відповідачу у зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання.
Відповідачу було повторно направлено копію ухвали про відкриття провадження разом з копією позовної заяви та додатками. Однак відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №0610281030950 лист повернувся до суду без вручення відповідачу у зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання.
Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. В свою чергу особа, яка зареєструвала свої місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу. Це передбачено п.п. 118, 123 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270.
Отже, для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати або не проживає за зареєстрованою адресою. З огляду на це, неотримання судової кореспонденції відповідачем не може бути перешкодою для розгляду справи.
Процесуальне законодавство не визначає наслідків невручення судового рішення з причин закінчення строку зберігання. В т.ч. жодними законами чи підзаконними актами не передбачено, скільки разів суд має перенаправляти кореспонденцію на єдину відому (офіційну) адресу, з якої вона повертається без вручення, для того щоб особа вважалась такою, що повідомлена.
Зважаючи на те, що відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи (за зареєстрованим місцем проживання), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті.
Оскільки у встановлений судом строк відповідачем відзив на позовну заяву не подано, на підставі ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. 
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з огляду на таке.
Судом встановлено, 22 грудня о 18 год. 15 хв. по вул. Люстдорфська дорога в м. Києві по вул. Марка Безручко, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Renault LAGUNA», д.н.3. « НОМЕР_2 », під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «Renault Logan LIFE», д.н.з. « НОМЕР_3 », під керуванням ОСОБА_3 .
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 лютого 2022 року у справі №761/2491/22 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
У результаті вищевказаної пригоди був пошкоджений автомобіль марки «Renault Logan Lift», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 ». 25 лютого 2021 року між ПрАТ «СК «Вусо» та ПП «Транс Логістик» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №DNH0UA-214 PORV, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортного засобу, а саме автомобіля «Renault Logan Lift», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 ».
Потерпіла особа від порожньо-транспортної пригоди - ПАТ «САВ 92», який є власником автомобіля «Renault Logan Lift», д.р.н. « НОМЕР_1 », звернулась до ПрАТ «Вусо» із заявою на виплату страхового відшкодування.
Згідно рахунку-фактури №25134 від 29 грудня 2021 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Logan Lift», д.н.з. « НОМЕР_1 , склала 9783,65 грн.
На підставі страхового акту ПрАТ СК «Вусо» здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого 9783,65 грн, що підтверджується копією копією платіжного доручення №434 від 05 січня 2022 року.
Цивільна відповідальність водія, ОСОБА_2 , транспортного засобу «Renault LAGUNA», д.н.з. « НОМЕР_2 », була застрахована згідно полісу № АР№9427948 в ПрАТ «НАСК «ОРАНТА».
10 січня 2022 року ПрАТ «СК «Вусо» звернувся до ПрАТ «НАСК «ОРАНТА» із заявою на виплату страхового відшкодування на суму 9783,65 грн.
ПрАТ «НАСК «ОРАНТА» визнало ДТП від 22 грудня 2021 року страховим випадком та здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «Вусо» у розмірі 7283,65 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції №29557 від 30 червня 2022 року.
Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 2500 грн підлягає стягненню з відповідача для повного відшкодування завданої шкоди.
29 липня 2024 року ПрАТ «СК «Вусо» (первісний кредитор) та ФОП ОСОБА_1 (новий кредитор) уклали договір №29/07/2024 про відступлення права, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку №l до договору. 
Згідно додатка №1 до договору №29/07/2024 про відступлення права вимоги від 29 липня 2024 року, до ФОП ОСОБА_1 перейшло право відшкодування збитків за договором страхування №DNHOUA-214 РОКV від 25.02.2021 року боржник - ОСОБА_2 , на загальну суму 2500 грн
Звернувшись до суду із даним позовом, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки в розмірі 2500 грн.
Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) . Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно положень ст.1187 ЦК України, шкода спричинена джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Як встановлено ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до п.3 ст.20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Відповідно до ст.9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.
Відповідно з ст.4 Закону України «Про страхування», страхування транспортного засобу належить до майнового страхування.
Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст.37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18).
Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Отже, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні.
Враховуючи, що страховик ПрАТ СК «ВУСО» за договором добровільного страхування виплатив потерпілому страхове відшкодування у сумі 9783,65 грн, до нього в межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки, тобто до відповідача ОСОБА_2 .
На підставі договору №29/07/2024 про відступлення права вимоги від 29 липня 2024 року вищевказане право вимоги щодо відшкодування збитків за договором страхування № DNHOUA-214 РОКV до відповідача ОСОБА_2 перейшло від ПрАТ СК «ВУСО» до ФОП ОСОБА_1 .
Відповідач ОСОБА_2 , відповідальність якого застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів була застрахована в ПрАТ «НАСК «ОРАНТА», як винуватець вчиненого ДТП, зобов`язаний відшкодувати ФОП ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, сплаченого ПрАТ «НАСК «ОРАНТА».
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь ФОП ОСОБА_1 підлягає стягненню 2500 грн, як різниця між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, сплаченого ПрАТ «НАСК «ОРАНТА» (9783,65 грн - 7283,65 грн = 2500 грн).
Що стосується розподілу судових витрат, суд зазначає таке.
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст.141 ЦПК України, у відповідності до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
А тому, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1211,20 грн в рахунок відшкодування сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви.
Відповідно до ч.1-3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч.4-6 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ст.26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч.3 ст.27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно зі ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09 червня 2020 року у справі №466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18.
Згідно з ч.4 ст.263 ЦПУ України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
На підтвердження надання правничої допомоги та визначеного розміру на її оплату, до матеріалів справи позивачем додано:
- копію договору про надання правової (правничої) допомоги №88 від 01 лютого 2024 року, укладеного між адвокатом Трикозою Д.Є. та ФОП ОСОБА_1 ;
- копію додаткової угоди №1 від 18 жовтня 2024 року Акт приймання-передачі правової (правничої) допомоги до договору про надання правової (правничої) допомоги №88 від 01 лютого 2024 року;
- копію квитанції до прибуткового касового ордера від 18 жовтня 2024 року;
- копію ордеру серії АІ №1723507 від 11 жовтня 2024 року.
Суд бере до уваги, що як зазначено у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі №910/12876/19).
При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Позивачем доведено реальність судових витрат; дійсна необхідність вбачається з загальної ситуації, в якій опинився позивач, який був вимушений вчиняти заходів щодо свого захисту в судовому порядку; щодо фінансового стану сторін, то відповідачем не доведено, що його фінансовий стан свідчить про непомірність покладення на нього тягаря сплати витрат на правничу допомогу у визначеному позивачем розмірі.
Водночас, суд також бере до уваги, що як зазначено у постанові Верховного Суду від 02 лютого 2023 року у справі №915/606/21, суд порушує принцип змагальності сторін, якщо самостійно з власної ініціативи здійснює за сторону доведення обставин, що мають значення для вирішення питання розподілу судових витрат.
Відтак, заявлені до відшкодування судові витрати на правову допомогу у розмірі 12793,30 грн підтверджені належними доказами.
Враховуючи викладене, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 14004,50 грн в рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат (судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1211,20 грн, та витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 12793,30 грн).
Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 259-261, 268, 352, 354, 355, 447-453 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 14004 (чотирнадцять тисяч чотири) гривні 50 копійок в рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч.1 ст.355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354 ЦПК України).
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження  рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України (ч.3 ст.354 ЦПК України).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч.1 ст.273 ЦПК України).
Відомості щодо учасників справи:
- позивач - фізична особи-підприємець ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;
- відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий.

Суддя Солом`янського
районного суду міста Києва          Н.М. Аксьонова