Справа №:755/2063/25
Провадження №: 2-а/755/370/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2026 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді: Гончарука В.П.,
при секретарі: Оніщук Р.О.,
розглянувши в приміщенні суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу № 755/2063/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-
у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в особі представника Кравця Р.Ю. звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Одночасно, представник позивача також просить визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду із позовом, зазначаючи, що про існування спірної постанови позивачу стало відомо лише 18.01.2025 після фактичного ознайомлення зі змістом постанови, оскільки до цього копія постанови йому не вручалася та засобами поштового зв`язку не надсилалася.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.05.2024 встановлено 60 денний строк для уточнення громадянами України даних щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку і одночасно введено норму, яка передбачає адміністративну відповідальність за невиконання цих правил.
Вказано, що спірна постанова винесена до набрання законної сили норми ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Також зазначено, що спірна постанова не містить допустимих доказів щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки з її змісту неможливо встановити підстави для притягнення до відповідльності, а також при винесенні постанови було порушено процедуру розгляду справи.
Крім цього позивач посилається на неможливість його притягнення до адміністративної відповідальності через навність у відповідача можливості отримати необхідні відомості про його особу з усіх реєстрів держателями яких є держава.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.02.2025, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін та роз`яснено сторонам порядок подачі до суду відзиву на позов та відповіді на відзив.
Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з доданими до неї документами була отримана відповідачем 27.03.2025, про що свідчить зворотне поштове повідомлення наявне в матеріалах справи.
Відзив на позов відповідачем до суду не подано.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Представник позивача просить визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду із позовом, зазначаючи, що про існування спірної постанови позивачу стало відомо лише 18.01.2025 після фактичного ознайомлення зі змістом постанови, оскільки до цього копія постанови йому не вручалася та засобами поштового зв`язку не надсилалася.
Вищевказані доводи заяви про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою підтверджуються копією спірної постанови, яка містить відмітку про отримання її копії позивачем ОСОБА_1 18.01.2025.
Враховуючи наведені доводи для поновлення процесуального строку для звернення до суду, які відповідачем не спростовані, суд вважає, що процесуальний строк звернення до суду з позовом про оскарження постанови пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.
Відповідно положень п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
03 січня 2025 року начальником групи обліку офіцерів запасу ІНФОРМАЦІЯ_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 1/оф відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Відповідно до фабули вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення, 03.01.2024 о 10 год. 40 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено, що громадянин ОСОБА_1 не уточнив свої військово-облікові дані протягом 60 днів відповідно до розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3633-ІХ від 11.04.2024.
Як убачається зі змісту протоколу, ОСОБА_1 не погодився з протоколом, надавши письмові заперечення.
18 січня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 розглянуто матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 та винесено постанову № 1/оф від 18.01.2024, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.
Відповідно ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В свою чергу, диспозиція норми ч. 1 ст. 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Як зазначено вище, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , який відповідно до вимог ст. 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Звертаючись з позовом до суду позивач посилається, як на підставу для скасування постанови про адміністративне правопорушення на те, що спірна постанова винесена до набрання законної сили норми ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Також зазначено, що спірна постанова не містить допустимих доказів щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки з її змісту неможливо встановити підстави для притягнення до відповідальності, а також було порушено процедуру розгляду справи. Крім цього позивач посилається на неможливість його притягнення до адміністративної відповідальності черех навність у відповідача можливості отримати необхідні відомості про його особу з усіх реєстрів держателями яких є держава.
Вирішуючи наявний між сторонами спір, суд приймає до уваги наступне.
Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) регламентовано інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України 01.01.2024 № 3 (далі - Інструкція).
Відповідно до п. 10 Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомляється про дату, місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три доби до дня розгляду справи. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомляється про місце і час розгляду справи при підписанні протоколу (у разі його складення) або окремим повідомленням про розгляд справи (додаток 8), яке вручається особі особисто під підпис або надсилається (в тому числі централізовано) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення на адресу місця проживання (перебування), зазначену особою під час уточнення облікових (персональних) даних, або на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не повідомляється про місце і час розгляду справи у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 КУпАП, якщо особа подала заяву про визнання правопорушення.
Як зазначено вище, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Притягненню до адміністративної відповідальності позивача перебувало складання протоколу про адміністративне правопорушення в яких останній виклав заперечення щодо наявності в його діях вини у вчиненні адміністративного правопорушення.
Таким чином, враховуючи наявність заперечень з боку позивача що наявності в його діях вини у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідачем відповідно до вимог п. 10 Інструкції для розгляду справи про адміністративне правопорушення є обов`язковим повідомлення позивача про місце і час розгляду справи безпосередньо у протоколі про адміністративне правопорушення.
Судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення містить повідомлення позивача про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 04.01.2025 о 10 год. 30 хв.
В свою чергу, справа про адміністративне правопорушення розглянута 18.01.2024 на підставі поданих позивачем письмових заперечень.
Докази щодо належного повідомлення позивача про його виклик для розгляду справи про адміністративне правопорушення на 18.01.2024 відсутні, що свідчить про порушення процедури повідомлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності про час та місце розгляду справи.
Відповідно до приписів ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-9 цього Кодексу.
Нормою ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Нормою частини 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
В свою чергу, відповідачем наведені у позовній заяві обґрунтування позивача щодо неправомірності спірної постанови жодним чином не спростовані.
Натомість, судом встановлено порушення з боку відповідача порядку повідомлення особи про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, що унеможливлює здійснення відповідачем належної процедури розгляду справи та дотримання прав особи, що притягається до відповідальності.
Серед іншого суд зазначає, що проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності належних доказів оповіщення особи яка притягається до адміністративної відповідальності про день, час та місце розгляду справи призводить до порушення прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності передбачених ст. 268 КУпАП та має ознаки формального розгляду справи через можливість допущення особою уповноваженою на розгляд справи порушення процедури такого розгляду.
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Аналогічного висновку щодо застосування судом принципу презумпції невинуватості у справах про адміністративні правопорушення також дійшов Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 по справі № 463/1352/16-а.
Відповідно до приписів п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи викладене, оскільки доводи позивача не спростовані, натомість судом встановлено порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову з цих підстав.
Беручи до уваги встановлення судом обставин, які дають підстави для скасування спірної постанови з підстав порушення процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, судом не перевіряються решта доводів позивача викладених у позові.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України, з відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань останнього підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 605,60 грн.
В частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За змістом ч. ч. 1, 7, 9 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Вищевикладений висновок з питань розподілу судових витрат викладено у постанові Верховного Суду від 01.02.2023 по справі № 160/19098/21.
У постанові Верховного Суду від 02.02.2023 по справі № 120/4765/21-а зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката потребують належного документального підтвердження, на чому неодноразово наголошував Верховний Суд у судових рішеннях. Визначений у них орієнтир, яким мають керуватися суди нижчих інстанцій при вирішенні питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу адвоката, головним чином вимагає повного і всебічного дослідження доказів, якими підтверджується надання правничої допомоги, особливо її вартість і оплата. Зважаючи на те, що понесені витрати відшкодовуватиме інша сторона, дослідження цих доказів вимагає ретельного підходу, адже їх стягнення, з одного боку, є компенсацією (певною мірою вимушених) фінансових затрат сторони, на користь якої ухвалено судове рішення, але водночас ця компенсація не може бути надмірною. Тож окрім того, що витрати на правничу допомогу мають бути документально доведеними, вони мають відповідати також критерію співмірності у розумінні частини п`ятої статті 134 КАС.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Вирішуючи питання розподілу між сторонами понесених витрат на правничу допомогу, суд приймає до уваги наступне.
Позовна заява ОСОБА_1 до суду була подана його представником - адвокатом Кравцем Р.Ю.
До позовної заяви на підтвердження повноважень представника ОСОБА_1 адвоката Кравця Р.Ю. додано ордер на надання правничої допомоги серії АА № 1501618 від 28.01.2025, виданий на підставі договору про надання правничої допомоги № 52 від 27.01.2025.
Відповідно до п. п. 1.1, 4.1 Договору, за цим Договором Адвокатське об`єднання зобов`язується, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, надати Замовнику правову допомогу за його запитом, а Замовник зобов`язується оплатити надані Послуги. Орієнтовна вартість Послуг за надання правничої допомоги визначається в Додатку № 1 до даного Договору, який є конфіденційним та може бути розголошений виключно за письмовою згодою Сторін, крім випадків його розголошення при поданні до суду заяви про відшкодування судових витрат. Остаточна вартість Послуг, наданих Адвокатським об`єднанням визначається в рахунку на оплату правничих послуг.
Згідно акту надання послуг № 23 від 28.01.2025, підписаного представником АО «Кравець і партнери» та ОСОБА_1., розмір витрат на правничу допомогу складає 15 000 грн.
28 січня 2025 року ОСОБА_1 на користь АО «Кравець і партнери» здійснено перерахування грошових коштів у розмірі 15 000 грн. на підставі рахунку № 39 від 27.01.2025.
Визначаючи вартість наданої правничої допомоги у розмірі 15 000 грн., адвокат Кравець Р.Ю. виходив з наступних наданих послуг: складання позовної заяви - 15 000 грн.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Таким чином, враховуючи принцип пропорційності та розумності при розподілі судових витрат між сторонами, враховуючи складність справи, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.
Керуючись ст. ст. 7, 210-1, 251, 258, 268, 276, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 1, 2, 8-10, 77, 241-246, 250, 268, 269, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України суд, - 

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.
Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1/оф від 18 січня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - скасувати.
Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань  ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн., а всього суму 5 605 (п`ять тисяч шістсот п`ять) грн. 60 коп.
Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;
Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця знаходження: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .
Судове рішення складено 02 квітня 2026 року.

Суддя