Справа №574/373/25 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Гук Т. Р.	
Номер провадження 33/816/467/26 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  126 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,за участю секретаря судового засідання Авраменко Д.А., захисника Черпакової О.І., розглянувши в режимі відеоконференції у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Буринського районного суду Сумської області від 25 липня 2025 року, якою на 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 

накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу та на підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП остаточне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років п`ять місяців дванадцять днів.
Постановлено стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп., 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Буринського районного суду Сумської області від 25 липня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу, за те, що 29 квітня 2025 року о 08-51 год. в м. Буринь по вул. Незалежності керував транспортним засобом Mersedes-Benz311СІ д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом, повторно протягом року, чим порушив п. 2.1 ПДР.
Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову судді Буринського районного суду Сумської області від 25 липня 2025 року, а провадження закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із вчиненням дій в стані крайньої необхідності. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що він є військовослужбовцем, керував транспортним засобом в цей день, виконуючи бойове завдання, про що повідомляв працівників поліції, а тому стверджує, що діяв у стані крайньої необхідності. Окрім цього вказує на порушення права на захист, оскільки подавав до суду першої інстанції заяву про зупинення провадження у справі, у задоволенні якої було безпідставно відмовлено, а справу розглянуто у його відсутність, чим позбавлено права належним чином захищати свої права та інтереси шляхом надання особистих пояснень, надання доказів, залучення захисника. Вважає, що строк на апеляційне оскарження пропустив з поважних причин, оскільки не був присутнім при розгляді справи, копію постанови не отримував, про її існування дізнався 30 липня 2025 року з ЄДРСР та 08 серпня 2025 року подав апеляційну скаргу.
Відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом 3-х днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, а згідно ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення; апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Враховуючи, що ОСОБА_1 не був присутнім під час ухвалення суддею суду першої інстанції рішення, копію постанови не отримував, про її існування дізнався 30 липня 2025 року через ЄДРСР, а 8 серпня 2025 року через відділення поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, оскільки цей процесуальний термін пропущений з поважних (об`єктивних) причин.
Вислухавши доводи захисника Черпакової О.І., яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Зокрема, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 314795 від 29.04.2025, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що ОСОБА_1 керував т/з, будучи позбавленим права керування т/з, повторно протягом року, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, а саме:
- копією постанови про накладення стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 187892 від 11 жовтня 2024 року, згідно якої ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, за те, що 11 жовтня 2024 року о 21-53 год. в м. Глухів, по вул. Шевченка керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування;
- копією постанови Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 24 грудня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка набрала законної сили 6 січня 2025 року;
- довідкою відділу поліцейської діяльності № 1 (м. Буринь) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, згідної якої ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами на підставі постанови Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 24 грудня 2024 року; 
- довідкою відділу поліцейської діяльності № 1 (м. Буринь) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, з якої убачається, що транспортний засіб Mersedes-Benz311СІ д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 належить ОСОБА_2 ;
- відеозаписами події з спеціальних технічних пристроїв поліцейських, на яких зафіксовані обставини зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , які при перевірці документів встановили, що він позбавлений права керування, пояснення останнього щодо відсутності у нього посвідчення водія у зв`язку із позбавленням його права керування транспортним засобом за рішенням суду, його обізнаність про попереднє притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).
Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. 
Відповідно п. 2.1 «а» ПДР водій механічного т/з повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених ч. 2-4 цієї статті, а саме, за керування т/з особою, яка не має права керування таким т/з, або передача керування т/з особі, яка не має права керування таким т/з (ч. 2 ст. 126 КУпАП), керування т/з особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування т/з (ч. 3 ст. 126 КУпАП), керування т/з особою, позбавленою права керування т/з (ч. 4 ст. 126 КУпАП).
Вище наведене підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, будучи особою, позбавленою права керування транспортним засобом, повторно протягом року. 
Будь-яких обґрунтованих відомостей, які б ставили під сумнів достовірність та належність зібраних поліцейськими доказів, вказували про порушення вимог ст. 266 КУпАП під час їх отримання, а також об`єктивність поліцейських у справі, суду не надано, їх зацікавленість під час провадження у справі відносно ОСОБА_1 не встановлена.
Протокол про адміністративне правопорушення у справі складений з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП.
Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що він є військовослужбовцем, на момент зупинення працівниками поліції виконував бойове завдання, у зв`язку із чим діяв у стані крайньої необхідності, то такі не є слушними.
У відповідності до ч. 1 ст. 15 КУпАП, за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 29 квітня 2025 року був зупинений працівниками поліції в м. Буринь Сумської області під час керування автомобілем Mersedes-Benz311СІ д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 . При цьому будь-яких документів про те, що на час зупинки ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби, бойове завдання не надано та з пояснень останнього, які зафіксовані на відеозаписі такі не убачаються. 
Отже, як водій транспортного засобу ОСОБА_1 , є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. 
Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода. При цьому дійсно особа, яка діяла в стані крайньої необхідності не підлягає адміністративній відповідальності (ст. 17 КУпАП).
Разом з тим, у матеріалах справи відсутня будь-яка інформація, яка хоч якимось чином свідчила про наявність обставин, що виключають адміністративну відповідальність (ст. 17, 18 КУпАП), тобто, що водій діяв в стані крайньої необхідності для усунення небезпеки, яка загрожувала державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління. 
Згідно наявних у справі відеозаписів ні під час зупинення т/з, ні в ході складання протоколу не було встановлено обставин, які б дійсно свідчили, що ОСОБА_1 керував т/з із метою відвернення чи усунення якої-небудь шкоди, та відповідно свідчили б про відсутність в його діях вини, тому вимоги до водія пройти відповідний огляд на стан сп`яніння відповідає легітимній меті та завданням КУпАП, якими є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП), а застосування уповноваженими на те посадовими особами Національної поліції заходів адміністративного впливу провадилось в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч. 3 ст. 7 КУпАП).
Доводи апеляційної скарги про порушення права ОСОБА_1 на захист у зв`язку з розглядом справи судом першої інстанції за його відсутності є безпідставними з огляду на наступне.
Відповідно до статті 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у разі наявності даних про своєчасне повідомлення такої особи про час і місце розгляду справи та за відсутності клопотання про відкладення її розгляду. Участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у розгляді справи за ст. 126 КУпАП не є обов`язковою.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 вперше викликався у судове засідання на 3 червня 2025 року, однак у цей день до суду не з`явився, подавши клопотання про зупинення провадження у зв`язку з перебуванням на військовій службі, у задоволенні якого постановою Буринського районного суду Сумської області було відмовлено, а розгляд справи відкладено на 26 червня 2025 року.
24 червня 2025 року ОСОБА_1 подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з виконанням бойового завдання.
Будучи повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання призначене на 25 липня 2025 року ОСОБА_1 знову не з`явився, подавши чергове клопотання про зупинення провадження. 
За таких обставин суд першої інстанції діяв у межах наданих законом повноважень і правомірно розглянув справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Крім того, апеляційний суд враховує, що право на захист не зводиться виключно до особистої присутності особи в судовому засіданні, а передбачає реальну можливість знати про розгляд справи, надавати пояснення, докази, заявляти клопотання та оскаржувати судове рішення. ОСОБА_1 такою можливістю був наділений, однак не скористався нею з власної ініціативи.
Також, апеляційний суд враховує, що відповідно до положень КУпАП апеляційний перегляд не обмежується виключно перевіркою формальної законності постанови суду першої інстанції. Апеляційний суд є судом, який повторно перевіряє обставини справи, оцінює докази, а також має повноваження самостійно встановлювати фактичні обставини, у тому числі шляхом безпосереднього дослідження наявних у справі доказів.
Таким чином, навіть за умови неявки ОСОБА_1 до суду першої інстанції, право на ефективний судовий захист було забезпечене в апеляційному провадженні, де за участі захисника останнього були розглянуті доводи, викладені в апеляційній скарзі.
За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що розгляд справи судом першої інстанції за відсутності ОСОБА_1 не призвів до обмеження його права на захист, не вплинув на повноту з`ясування обставин справи та не є істотним порушенням процесуальних норм, яке могло б бути підставою для скасування законної й обґрунтованої постанови.
Таким чином, у ході розгляду справи не встановлено істотних порушень норм матеріального та процесуального права, які дають підстави для скасування або зміни оскарженої постанови, а тому апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Буринського районного суду Сумської області від 25 липня 2025 року.

Постанову судді Буринського районного суду Сумської області від 25 липня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.