Справа №760/21864/25 2/760/7038/26	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2026 року місто Київ
Солом`янський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Верещінської І.В., за участю секретаря судового засідання Негари А., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, 
В С Т А Н О В И В:
У серпні 2025 року ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_2 (надалі за текстом - відповідач), про відшкодування шкоди. В позові посилається на те, що у користуванні позивача перебуває автомобіль марки KIA SPORTAGE д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить його батькові ОСОБА_3 .
26 квітня 2025 року близько 11 години 54 хвилини позивач рухався на автомобілі KIA SPORTAGE д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Пріорській в м. Києві. На перехресті (перед виїздом на перехрестя) вулиць Пріорської та Вишгородської він зупинив автомобіль, оскільки був червоний сигнал світлофора. Перед ним також зупинилась ще одна автівка. 
Після того, як на світлофорі загорівся зелений сигнал світлофора автівка, яка стояла перед ним почала рух і відповідно, позивач також почав рухатись у бік вул. Западинської. Коли його автомобіль почав виїжджати на «зебру» пішохідного переходу він почув звук удару, одразу зупинив свій автомобіль (на «зебрі» пішохідного переходу) та вийшов з нього. При цьому, в автомобілі знаходилась його малолітня дочка 2016 р.н., яка дуже злякалась та почала плакати.
Як з`ясувалось, гр. ОСОБА_2 , рухаючись на електросамокаті по вул. Вишгородській в м. Києві, на дорозі з двостороннім рухом, які мають дві смуги в одному напрямку, виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, проїхавши на заборонений сигнал світлофора, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди та скоїв зіткнення з моїм автомобілем, внаслідок чого йому завдана матеріальна шкода (пошкоджено автомобіль). Наведені обставини вказують на те, що саме гр. ОСОБА_2 грубо порушив ПДР України та його дії знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП, що підтверджується наступним. 
10.06.2025 ст. інспектором ВРОМ ДТП Управління патрульної поліції в м. Києві складено стосовно ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення серії ЕРП1 № 357590, відповідно до якого, 26.04.2025 об 11:54 в м. Києві по вул. Вишгородська, 12, водій керуючи електросамокатом, на дорозі з двостороннім рухом, які мають дві смуги в одному напрямку, виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, проїхавши на заборонений сигнал світлофора, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди та скоїв зіткнення з автомобілем KIA SPORTAGE д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортний засіб KIA SPORTAGE д.н.з. НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 8.7.3 е, 11.4, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП .
Згідно зі схемою місця ДТП, яка сталась 26.04.2025 о 11 год 54 хв в м. Києві на перехресті вул. Пріорської та вул. Вишгородської, автомобіль марки KIA SPORTAGE д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок ДТП отримав пошкодження заднього правого крила, заднього бамперу з лівого та правого боку, правого порогу. Вказані пошкодження також підтверджуються фотознімками, зробленими після ДТП. 
Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 27.06.2025 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. Суд визнав доведеними обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕРП1 № 357590 від 10.06.2025, тобто що саме дії ОСОБА_2 , невідповідні вимогам п. 8.7.3 е, 11.4, 12.1, 12.3 ПДР України, перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП та спричиненням позивачу матеріальної шкоди. 
Окрім цього, із вказаної постанови суду вбачається, що ОСОБА_2 повністю визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Відповідно до рахунку-фактури № 0000006349 від 08.05.2025 виданого Філією «Укравто Київ» ТОВ «Українська автомобільна корпорація», вартість послуг з відновлювального ремонту автомобіля KIA SPORTAGE д.н.з. НОМЕР_1 , включаючи вартість запчастин (матеріалів), становить 78 370,18 грн (з ПДВ).
У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду із вказаним позовом у якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 78 370,18 грн., моральну шкоду у розмірі 100 000 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 239,20 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 100 000 грн.
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Верещінській І.В.
Ухвалою суду від 03 вересня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались.
Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Відзив на позов відповідачем у визначений термін, не надано.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Станом на дату розгляду справи, на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що постановою Оболонського районного суду м. Києва від 27.04.2025 року водія ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, а саме, за скоєння ДТП, яке сталось 26.04.2025 об 11:54 в м. Києві по вул. Вишгородська, 12. Водій керуючи електросамокатом, на дорозі з двостороннім рухом, які мають дві смуги в одному напрямку, виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, проїхавши на заборонений сигнал світлофора, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди та скоїв зіткнення з автомобілем KIA SPORTAGE д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортний засіб KIA SPORTAGE д.н.з. НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 8.7.3 е, 11.4, 12.1, 12.3, 2.10а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до рахунку-фактури № 0000006349 від 08.05.2025 виданого Філією «Укравто Київ» ТОВ «Українська автомобільна корпорація», вартість послуг з відновлювального ремонту автомобіля KIA SPORTAGE д.н.з. НОМЕР_1 , включаючи вартість запчастин (матеріалів), становить 78 370,18 грн (з ПДВ).
Відповідно до ч. 3 ст. 2, ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності.
Згідно із ч. 2 ст. 12, ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно з ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частин першої-третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
За приписами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 1 ст. 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Частиною ст. 1188 ЦК України, регламентовано, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідачем не надано доказів на підтвердження своєї позиції, відзиву не подано.
На підставі викладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 78 370,18 грн.
Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, суд дійшов наступного висновку.
Пунктом 3 частини 2 статті 23 ЦК України регламентовано, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Згідно з статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Частиною 1статті 1167 ЦК України визначено що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (пункти 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями).
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.
Судом встановлено, що винним у дорожньо-транспортній пригоді, в результаті якого заподіяно шкоду майну позивача є відповідач .
Позивач просить суд про відшкодування завданої йому моральної шкоди, яка полягала у завданні душевних та емоційних переживань внаслідок ДТП в тому числі, через позбавлення можливості користуватися належним йому транспортним засобом і необхідністю проводити значні витрати для його відновлення, тривалого порушення внаслідок цього звичайного способу життя його сім`ї, поєднаного зі значними труднощами і незручностями в життєзабезпеченні, тривалий час позивач перебував під впливом негативних переживань, що заподіювали йому душевні страждання, тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача обов`язку з відшкодування позивачу завданої моральної шкоди у розмірі 5 000 гривень, який визначено судом з урахуванням принципів розумності і справедливості.
За таких обставин, позивач правомірно звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, оскільки з вини останнього сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої позивачу було спричинена матеріальна та моральна шкода.
Судом не встановлено підстав для звільнення відповідача від відповідальності за завдану ним шкоду.
На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову - на відповідача.
При звернення до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 4 239,20 грн.
З урахуванням того, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ст. ст.15, 16, 22, 1166, 1187 Цивільного кодексу України, ст. ст.4, 12, 13, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 78 370 (сімдесят вісім тисяч триста сімдесят) гривень 18 копійок.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 981 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят одну) гривню 40 копійок.
В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Повне найменування сторін:
позивач - ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ); 
відповідач - ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, що не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки) - повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду у письмовій формі з дотриманням вимог ст. 356 ЦПК України, - протягом тридцяти днів з дня його проголошення; учасником справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня отримання копії повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску й з інших поважних причин;
Законної сили рішення суду набирає після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано;
В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя         І.В. Верещінська