ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

20 лютого 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/9954/24
Головуючий у першій інстанції – Овсієнко Ю. К.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/252/26

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді: Скрипки А.А. 
суддів: Онищенко О.І., Шарапової О.Л.
секретар: Мальцева І.В. 

учасники справи: 
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: ОСОБА_2 , яка діє в інтересах дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова у складі судді Овсієнка Ю.К. від 05 серпня 2025 року, місце ухвалення рішення - м.Чернігів, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до Чернігівської міської ради, в якому просив: - визначити причини пропуску строку для прийняття ним спадщини поважними, після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; - встановити йому додатковий строк в 3 місяці для прийняття спадщини, що залишилася після смерті його матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір - ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилась спадщина на все її майно. За життя ОСОБА_5 заповіт не складала, своє майно конкретній особі не заповідала. Позивач 21.08.2024 року, у межах визначеного законодавством строку, звернувся до державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори Супліченко М.В. із заявою про прийняття спадщини. Вказана заява була зареєстрована в єдиному реєстрі спеціальних бланків нотаріальних документів за №6-431. У той же день ОСОБА_1 на адресу Першої чернігівської державної нотаріальної контори було направлено листа із вказаною заявою, що підтверджується описом вкладення до відправлення №0113500019467. За доводами позивача, йому не було відомо про те, що приміщення Першої чернігівської державної нотаріальної контори зруйноване внаслідок агресії проти України навесні 2022 року, оскільки він постійно проживає у м. Києві та є військовослужбовцем. Позивач зазначає, що лист із заявою про прийняття спадщини було йому повернуто 15.09.2024 року. 15.09.2024 року, у день повернення вказаного вище листа, ОСОБА_1 було направлено той самий пакет документів на адресу Другої чернігівської державної нотаріальної контори. Листом Другої чернігівської нотаріальної контори від 18.09.2024 року повідомлено, що позивач встановлений законодавством строк для прийняття спадщини пропустив та вважається таким, що не прийняв спадщину, відповідно до ч.1 статті. 1272 ЦК України та запропоновано звернутися до суду щодо встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. ОСОБА_1 вважає, що строк прийняття спадщини було ним пропущено із об`єктивних поважних причин, і позивач не прийняв спадщину у встановлений законом строк із об`єктивних причин, тому ОСОБА_1 просив суд визнати причини пропуску вказаного строку - поважними та визначити йому додатковий строк для подання заявм про прийняття спадщини. Позивач стверджує, що факти вказаних вище його спроб щодо вчасного прийняття спадщини та неможливість такого прийняття через об`єктивні обставини, а саме, через незнання про руйнування Першої чернігівської державної нотаріальної контори під час воєнних дій, є поважною підставою для визначення судом додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини. При цьому, позивач звертає увагу на той факт, що він вчасно, в межах шестимісячного строку, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та надіслав її до органів нотаріату за місцем реєстрації спадкодавця. 

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08.04.2025 року замінено первісного відповідача Чернігівську міську раду на належного відповідача - ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (а.с.90-91).

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 05.08.2025 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.08.2025 року, та ухвалити нове рішення про задоволення вимог заявленого ним позову. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказують, що рішення суду першої інстанції від 05.08.2025 року є незаконним та необґрунтованим, ухваленим внаслідок неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, а саме, суд першої інстанції прийняв до уваги неналежні та недостатні докази, а також застосував доводи, які не стосуються суті справи, оскільки позовна заява була подана про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а не про встановлення права на спадщину чи про спільне проживання позивача та спадкодавця. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і Закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини та відбитки штемпеля засобів поштового зв`язку ’’Укрпошта”, дія, яка полягає у поданні нотаріусу заяви про прийняття спадщини, вчинена ним до закінчення останнього дня строку, тобто, до 23:59 год., тому апелянт вважає, що повністю виконав вимоги статті 1270 ЦК України. Апелянт звертає увагу, що ним було вчасно подано нотаріусу заяву про прийняття спадщини, однак через непереборні обставини на які він не міг вплинути, а саме, переїзд Першої чернігівської нотаріальної контори за іншою адресою у зв`язку із руйнуванням, його заяву не було прийнято. За доводами апелянта, у відкритих інтернет-джерелах, станом на дату направлення заяви поштою, дані про переїзд на іншу адресу Першої чернігівської нотаріальної контори, були відсутні, при цьому, державним нотаріусом Першої київської нотаріальної контори усно було вказано адресу: м. Чернігів, вул. Шевченка, 118. В доводах апеляційної скарги апелянт вказує, що у даній справі допитано в якості свідка ОСОБА_2 , законного представника дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які є дітьми покійного брата позивача та спадкоємцями. У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 підтверджує те, що ОСОБА_5 ’’.. доводилась свекрухою і бабусею її дітей”. Однак, свідок у цивільному процесі характеризується низкою особливостей, серед яких, зокрема, відсутність юридичної зацікавленості у результаті розгляду справи. ОСОБА_2 є очевидно зацікавленою особою, а також стороною у справі, відтак, апелянт вважає, що показання вказаного свідка є суб`єктивно викривленими. При цьому, твердження відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, зокрема, про те, що позивач не був позбавлений можливості перевірити актуальну адресу місцезнаходження Першої чернігівської нотаріальної контори, є такими, що не можуть визнаватися належними, достовірними та достатніми доказами. Апелянт стверджує, що надані відповідачем докази щодо переліку адрес нотаріальних контор Чернігівської області, жодним чином не підтверджують факт того, що адреса Першої чернігівської нотаріальної контори була оновлена, станом на актуальну дату подання позивачем заяви про прийняття спадщини. Проте, дані доводи були прийняті судом першої інстанції до уваги та мали вагу при ухваленні рішення по суті вимог заявленого позову. Апелянт вказує, що він не мав можливості скористатися саме, на думку суду першої інстанції, актуальною інформацією, оскільки якби і він, і державний нотаріус Першої київської нотаріальної контори володіли інформацією про переїзд Першої Чернігівської нотаріальної контори, він не направляв би заяву про прийняття спадщини до зруйнованої під час бойових дій будівлі. За доводами апелянта, твердження відповідача стосовно того, що міста Київ і Чернігів не є значно віддаленими, не мали сприйматися судом першої інстанції, оскільки позивач є військовослужбовцем та проходить військову службу у Збройних Силах України, і відтак, не має повноважень та змоги без дозволу командування відвідувати будь-яке місто у будь-який час. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що під час розгляду справи про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не підлягає встановленню факт постійного проживання позивача із спадкодавцем, на що неодноразово звертав увагу у своїх доводах відповідач. Позивач не заявляв вимог про визнання права власності в порядку спадкування, а факт його постійного (не)проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не стосується предмета доказування у спорі про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, відтак помилково прийнято до уваги судом першої інстанції, чим порушено норми процесуального права. Апелянт вважає, що факти спроб ОСОБА_1 щодо вчасного прийняття спадщини та неможливість такого прийняття через об`єктивні обставини, зокрема, через необізнаність про руйнування Першої чернігівської державної нотаріальної контори під час воєнних дій, є поважною підставою для визначення додаткового строку доля подання заяви про прийняття спадщини. Важливим у цьому аспекті є факт того, що позивач вчасно, у межах шестимісячного строку, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та надіслав її до органів нотаріату за місцем реєстрації спадкодавця. Доводи апеляційної скарги стверджують, що у ОСОБА_1 були наявні об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , просила залишити без змін рішення суду першої інстанції від 05.08.2025 року, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у зв`язку із її безпідставністю, залишити без задоволення. 

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Урожай А.В. підтримала вимоги та доводи поданої апеляційної скарги та просила її задовольнити. 

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 , яка діє в інтересах дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , та її представник - адвокат Огородник Ю.О. просили апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а обґрунтоване рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.08.2025 року - залишити без змін.

В судове засіднання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача - ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 22.02.2024 року (а.с. 32).

21.08.2024 року ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори (нотаріус Супліченко М.В.) із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері. Вказана заява зареєстрована в єдиному реєстрі за № 6-431 (а.с. 8).

Згідно матеріалів справи, 21.08.2024 року ОСОБА_1 на адресу Першої чернігівської державної нотаріальної контори (м. Чернігів, вул. Шевченка, 118) направив лист із вказаною вище заявою, що підтверджується описом вкладення до відправлення №0113500019467 (а.с. 9).

Лист із заявою про прийняття спадщини було повернуто ОСОБА_1 15.09.2024 року, у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання, що вбачається з інформації про відстеження статусу відправлення (а.с.11).

15.09.2024 року ОСОБА_1 було направлено той же самий пакет документів на адресу Другої чернігівської державної нотаріальної контори (м. Чернігів, вул. Івана Мазепи, 19), відправлення № 0411900017421 (а.с.12).

Листом Другої чернігівської нотаріальної контори № 2229/01-16 від 18.09.2024 року ОСОБА_1 було повідомлено, що він пропустив встановлений законодавством строк для прийняття спадщини, та вважається таким, що не прийняв спадщину, відповідно до ч.1 статті 1272 Цивільного кодексу України. При цьому, ОСОБА_1 було запропоновано звернутися до суду про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.14).

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 є учасником бойових дій, і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого у червні 2023 року (а.с. 16).

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 05.08.2025 року, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з тих обставин, що поважних причин, які б перешкоджали позивачу звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, не встановлено, і доказів наявності таких суду не надано,а вказані позивачем причини не є поважними. При цьому, суд першої інстанції вказав, що після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08.08.2024 року ОСОБА_2 , яка є законним представником дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , було подано до Другої чернігівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за правом представлення після смерті ОСОБА_5 . Нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори Кравченко А.Г. було заведено спадкову справу № 72814973. Судом першої інстанції зазначено, що посилання позивача, як на поважність причин несвоєчасного подання заяви про прийняття спадщини, у зв`язку із її направленням до Першої чернігівської нотаріальної контори, приміщення якої було зруйновано внаслідок обстрілу, не може вказувати на поважність пропуску, з огляду на те, що спадкова справа після смерті ОСОБА_5 вже була заведена в Другій чернігівській нотаріальній конторі (м. Чернігів, вул. І.Мазепи, 19), куди повторно позивачем була перенаправлена заява, але вже з пропуском строку. Суд першої інстанції вказав, що позивач міг скористатись актуальною інформацією, яка розміщена на офіційному сайті Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції стосовно адрес місцезнаходження державних нотаріальних контор в м.Чернігові та Чернігівській області. Так, за наявною інформацією Перша чернігівська нотаріальна контора розташована: м. Чернігів, вул. Василя Тарновського, 15, а не за адресою: м. Чернігів, вул. Шевченка, 118, на адресу якої направлялась позивачем перша заява про прийняття спадщини.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що висновки оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 05.08.2025 року не узгоджуються із фактичними, документально підтвердженими обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини. 

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне. 

Враховуючи принцип тлумачення понять, застосований у практиці Європейського Суду з прав людини, спадкове майно охоплюється поняттям ’’майно’’, у розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 

Відповідно до приписів статей: 1216, 1217 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно із ч.1 статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За правилами ч.1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем.

Згідно ч.3 статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За цією статтею, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані із об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Приписи ч.3 статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Враховуючи вищенаведене, слід дійти висновку, що якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані із об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Вказані висновки щодо застосування відповідних норм права викладено у постанові Верховного Суду від 08.06.2023 року у справі № 585/2163/22.

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 

Як вбачається із матеріалів справи (а.с.1-5), у листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до Чернігівської міської ради, в якому просив: - визначити причини пропуску строку для прийняття ним спадщини поважними, після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; - встановити йому додатковий строк в 3 місяці для прийняття спадщини, що залишилася після смерті його матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір - ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилась спадщина на все її майно. За життя ОСОБА_5 заповіт не складала, своє майно конкретній особі не заповідала. Позивач 21.08.2024 року, у межах визначеного законодавством строку, звернувся до державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори Супліченко М.В. із заявою про прийняття спадщини. Вказана заява була зареєстрована в єдиному реєстрі спеціальних бланків нотаріальних документів за №6-431. У той же день ОСОБА_1 на адресу Першої чернігівської державної нотаріальної контори було направлено листа із вказаною заявою, що підтверджується описом вкладення до відправлення №0113500019467. За доводами позивача, йому не було відомо про те, що приміщення Першої чернігівської державної нотаріальної контори зруйноване внаслідок агресії проти України навесні 2022 року, оскільки він постійно проживає у м.Києві та є військовослужбовцем. Позивач зазначає, що лист із заявою про прийняття спадщини було йому повернуто 15.09.2024 року. 15.09.2024 року, у день повернення вказаного вище листа, ОСОБА_1 було направлено той самий пакет документів на адресу Другої чернігівської державної нотаріальної контори. Листом Другої чернігівської нотаріальної контори від 18.09.2024 року повідомлено, що позивач встановлений законодавством строк для прийняття спадщини пропустив та вважається таким, що не прийняв спадщину, відповідно до ч.1 статті. 1272 ЦК України та запропоновано звернутися до суду щодо встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. ОСОБА_1 вважає, що строк прийняття спадщини було ним пропущено із об`єктивних поважних причин, і позивач не прийняв спадщину у встановлений законом строк із об`єктивних причин, тому ОСОБА_1 просив суд визнати причини пропуску вказаного строку - поважними та визначити йому додатковий строк для подання заявм про прийняття спадщини. Позивач стверджує, що факти вказаних вище його спроб щодо вчасного прийняття спадщини та неможливість такого прийняття через об`єктивні обставини, а саме, через незнання про руйнування Першої чернігівської державної нотаріальної контори під час воєнних дій, є поважною підставою для визначення судом додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини. При цьому, позивач звертає увагу на той факт, що він вчасно, в межах шестимісячного строку, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та надіслав її до органів нотаріату за місцем реєстрації спадкодавця. 

Згідно із ч.1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до приписів ч.1, ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може грутуватися на припущеннях. 

Законодавство не встановлює конкретного переліку поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, і такі причини оцінюються судом на власний розсуд в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15.09.2022 року у справі № 341/2260/21.

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини і до спливу шестимісячного строку, встановленого Законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). 

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача - ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 22.02.2024 року (а.с. 32).

21.08.2024 року ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори (нотаріус Супліченко М.В.) із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері. Вказана заява зареєстрована в єдиному реєстрі за № 6-431 (а.с. 8).

Згідно матеріалів справи, 21.08.2024 року ОСОБА_1 на адресу Першої чернігівської державної нотаріальної контори (м. Чернігів, вул. Шевченка, 118) направив лист із вказаною вище заявою, що підтверджується описом вкладення до відправлення №0113500019467 (а.с. 9).

Лист із заявою про прийняття спадщини було повернуто ОСОБА_1 15.09.2024 року, у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання, що вбачається з інформації про відстеження статусу відправлення (а.с.11).

15.09.2024 року ОСОБА_1 було направлено той же самий пакет документів на адресу Другої чернігівської державної нотаріальної контори (м. Чернігів, вул. Івана Мазепи, 19), відправлення № 0411900017421 (а.с.12).

Листом Другої чернігівської нотаріальної контори № 2229/01-16 від 18.09.2024 року ОСОБА_1 було повідомлено, що він пропустив встановлений законодавством строк для прийняття спадщини, та вважається таким, що не прийняв спадщину, відповідно до ч.1 статті 1272 Цивільного кодексу України. При цьому, ОСОБА_1 було запропоновано звернутися до суду про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.14).

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 є учасником бойових дій, і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого у червні 2023 року (а.с.16).

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і Закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини та відбитки штемпеля засобів поштового зв`язку ’’Укрпошта”, дія, яка полягає у поданні нотаріусу заяви про прийняття спадщини, вчинена ним до закінчення останнього дня строку, тобто, до 23:59 год. 22 серпня 2024 року, тому апелянт вважає, що повністю виконав вимоги статті 1270 ЦК України. Апелянт звертає увагу, що ним було вчасно подано нотаріусу заяву про прийняття спадщини, однак через непереборні обставини на які він не міг вплинути, а саме, переїзд Першої чернігівської нотаріальної контори за іншою адресою у зв`язку із руйнуванням, його заяву не було прийнято. За доводами апелянта, у відкритих інтернет-джерелах, станом на дату направлення заяви поштою, дані про переїзд на іншу адресу Першої чернігівської нотаріальної контори, були відсутні, при цьому, державним нотаріусом Першої київської нотаріальної контори усно було вказано адресу: м. Чернігів, вул. Шевченка, 118. В доводах апеляційної скарги апелянт вказує, що у даній справі допитано в якості свідка ОСОБА_2 , законного представника дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які є дітьми покійного брата позивача та спадкоємцями. У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 підтверджує те, що ОСОБА_5 ’’.. доводилась свекрухою і бабусею її дітей”. Однак, свідок у цивільному процесі характеризується низкою особливостей, серед яких, зокрема, відсутність юридичної зацікавленості у результаті розгляду справи. ОСОБА_2 є очевидно зацікавленою особою, а також стороною у справі, відтак, апелянт вважає, що показання вказаного свідка є суб`єктивно викривленими. При цьому, твердження відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, зокрема, про те, що позивач не був позбавлений можливості перевірити актуальну адресу місцезнаходження Першої чернігівської нотаріальної контори, є такими, що не можуть визнаватися належними, достовірними та достатніми доказами. Апелянт стверджує, що надані відповідачем докази щодо переліку адрес нотаріальних контор Чернігівської області, жодним чином не підтверджують факт того, що адреса Першої чернігівської нотаріальної контори була оновлена, станом на актуальну дату подання позивачем заяви про прийняття спадщини. Проте, дані доводи були прийняті судом першої інстанції до уваги та мали вагу при ухваленні рішення по суті вимог заявленого позову. Апелянт вказує, що він не мав можливості скористатися саме, на думку суду першої інстанції, актуальною інформацією, оскільки якби і він, і державний нотаріус Першої київської нотаріальної контори володіли інформацією про переїзд Першої Чернігівської нотаріальної контори, він не направляв би заяву про прийняття спадщини до зруйнованої під час бойових дій будівлі. За доводами апелянта, твердження відповідача стосовно того, що міста Київ і Чернігів не є значно віддаленими, не мали сприйматися судом першої інстанції, оскільки позивач є військовослужбовцем та проходить військову службу у Збройних Силах України, і відтак, не має повноважень та змоги без дозволу командування відвідувати будь-яке місто у будь-який час. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що під час розгляду справи про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не підлягає встановленню факт постійного проживання позивача із спадкодавцем, на що неодноразово звертав увагу у своїх доводах відповідач. Позивач не заявляв вимог про визнання права власності в порядку спадкування, а факт його постійного (не)проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не стосується предмета доказування у спорі про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, відтак помилково прийнято до уваги судом першої інстанції, чим порушено норми процесуального права. Апелянт вважає, що факти спроб ОСОБА_1 щодо вчасного прийняття спадщини та неможливість такого прийняття через об`єктивні обставини, зокрема, через необізнаність про руйнування Першої чернігівської державної нотаріальної контори під час воєнних дій, є поважною підставою для визначення додаткового строку доля подання заяви про прийняття спадщини. Важливим у цьому аспекті є факт того, що позивач вчасно, у межах шестимісячного строку, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та надіслав її до органів нотаріату за місцем реєстрації спадкодавця. Доводи апеляційної скарги стверджують, що у ОСОБА_1 були наявні об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини.

Обгрунтовуючи поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач вказує, що ним було вчасно подано нотаріусу заяву про прийняття спадщини, однак через непереборні обставини на які він не міг вплинути, а саме, переїзд Першої чернігівської нотаріальної контори за іншою адресою у зв`язку із руйнуванням, його заяву не було прийнято. За доводами позивача, у відкритих інтернет-джерелах, станом на дату направлення заяви поштою, дані про переїзд на іншу адресу Першої чернігівської нотаріальної контори, були відсутні, при цьому, державним нотаріусом Першої київської нотаріальної контори усно було вказано адресу: м. Чернігів, вул. Шевченка, 118. За доводами позивача, твердження відповідача відносно того, що міста Київ і Чернігів не є значно віддаленими, не є обґрунтованими, оскільки позивач є військовослужбовцем та проходить військову службу у Збройних Силах України, і відтак, не має повноважень та змоги без дозволу командування відвідувати будь-яке місто у будь-який час. Позивач вважає, що факти його спроб щодо вчасного прийняття спадщини та неможливість такого прийняття через об`єктивні обставини, зокрема, через необізнаність про руйнування Першої чернігівської державної нотаріальної контори під час воєнних дій, є поважною підставою для визначення додаткового строку доля подання заяви про прийняття спадщини. Важливим у цьому аспекті є факт того, що позивач вчасно, у межах шестимісячного строку, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та надіслав її до органів нотаріату за місцем реєстрації спадкодавця. 

Враховуючи наведене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що за обставинами справи, яка переглядається, наявні об`єктивні та непереборні причини, на які позивач не міг вплинути, і які створили істотні труднощі у поданні позивачем заяви про прийняття спадщини протягом визначеного Законодавством строку. Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку у оскаржуваному рішенні від 05.08.2025 року відносно того, що відсутні правові підстави для визначення позивачу додаткового строку у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини. 

При цьому, апеляційний суд приймає до уваги, що за встановлених у даній справі обставин, позивач пропустив незначний строк для подання заяви про прийняття спадщини. 21.08.2024 року ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори (нотаріус Супліченко М.В.) із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказана заява зареєстрована в єдиному реєстрі за № 6-431 (а.с. 8). Згідно матеріалів справи, 21.08.2024 року ОСОБА_1 на адресу Першої чернігівської державної нотаріальної контори (м. Чернігів, вул. Шевченка, 118) направив лист із вказаною вище заявою, що підтверджується описом вкладення до відправлення №0113500019467 (а.с. 9). Лист із заявою про прийняття спадщини було повернуто ОСОБА_1 15.09.2024 року, у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання, що вбачається з інформації про відстеження статусу відправлення (а.с.11). 15.09.2024 року ОСОБА_1 було направлено той же самий пакет документів на адресу Другої чернігівської державної нотаріальної контори (м. Чернігів, вул. Івана Мазепи, 19), відправлення № 0411900017421 (а.с.12). Листом Другої чернігівської нотаріальної контори № 2229/01-16 від 18.09.2024 року ОСОБА_1 було повідомлено, що він пропустив встановлений законодавством строк для прийняття спадщини, та вважається таким, що не прийняв спадщину, відповідно до ч.1 статті 1272 Цивільного кодексу України. При цьому, ОСОБА_1 було запропоновано звернутися до суду про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.14). 05.11.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до Чернігівської міської ради, в якому просив: - визначити причини пропуску строку для прийняття ним спадщини поважними, після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; - встановити йому додатковий строк в 3 місяці для прийняття спадщини, що залишилася після смерті його матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Приймаючи до уваги вищенаведене, приписи ч.3 статті 1272 ЦК України, апеляційний суд дійшов висновку, що за позовом ОСОБА_1 , який пропустив строк для прийняття спадщини із поважних зазначених вище причини, у суду були наявні підстави для визначення позивачу додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини. В ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що висновки оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 05.08.2025 року не узгоджуються із фактичними, документально підтвердженими обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини. 

За даних обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скаргу ОСОБА_1 , підлягає задоволенню, рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.08.2025 року, підлягає скасуванню. Апеляційний суд вважає за необхідне ухвалити постанову по суті вимог заявленого позову, якою позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити. Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком у три місяці з моменту набрання постановою апеляційного суду законної сили. 

Керуючись статтями: 367, 368, 374; п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити. 

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 серпня 2025 року - скасувати. 

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити. 

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком у три місяці з моменту набрання постановою апеляційного суду законної сили. 

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: